Справа № 766/17396/25
н/п 2-о/766/187/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року м.Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Рядчої Т.І.
при секретарі Рожок О.В.,
розглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Центрально-Міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення,-
в с т а н о в и в :
Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Центрально-Міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), мотивуючи тим, що 30 серпня 2014 року Залізничним відділом запису актів громадянського стану м. Сімферополя Департаменту актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що був зроблений відповідний актовий запис про шлюб №87 та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 (після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 ). Заявник є громадянином України, на даний час проживає в США. Оскільки документ про реєстрацію шлюбу був виданий органами окупаційної влади в АР Крим, він не визнається Україною та не створює правових наслідків згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Отже у заявника відсутні документи, які дозволяють зареєструвати шлюб згідно з вимогами законодавства України та отримати свідоцтва про шлюб, оскільки первинний паперовий носій актового запису знаходиться на окупованій території, а сам факт реєстрації, вчинений окупаційними органами, потребує судового встановлення.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відсутні дипломатичні стосунки. При відсутності підстав для державної реєстрації шлюбу у відповідності до законодавства України, державна реєстрація проводиться на підставі рішення про встановлення факту реєстрації шлюбу.
В судове засідання заявник не з`явився, надав повноваження заявнику, який надав заяву про слухання справи у їх відсутності, просив заяву про встановлення факту задовольнити. 
Заінтересована особа ОСОБА_2 надала заяву про слухання справи у її відсутності, факти, викладені в заяві визнає, просить заяву задовольнити.
Представник Центрально-Міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) до суду не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Ухвалою від 04.03.2026 року закрито провадження по справі в частині поновлення актового запису про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі встановленого судом факту реєстрації шлюбу, з видачею відповідного свідоцтва про шлюб українського зразка, оскільки ця вимога розглядається за правилами адміністративного судочинства.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Центрально-Міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значенняє обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Відповідно до статті 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2014 року Залізничним відділом запису актів громадянського стану м. Сімферополя Департаменту актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що був зроблений відповідний актовий запис про шлюб №87 та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 (після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 ).
Заявник є громадянином України.
Посилаючись на те, що державна реєстрація шлюбу між заявником та ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території АРК не визнається державними органами України, заявник просить встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який укладено Залізничним відділом запису актів громадянського стану м. Сімферополя Департаменту актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим у м. Сімферополь, АРК, Україна. Встановлення зазначеного юридичного факту необхідно заявнику для реалізації особистих немайнових та майнових прав подружжя, в тому числі для підтвердження сімейного стану в органах державної влади України та за кордоном, а також для процедури поновлення актового запису цивільного стану відповідно законодавства України.
Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.
Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (у редакції, чинній на час звернення заявника до суду) будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.
При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).
Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17.
Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (прізвище до шлюбу ОСОБА_5 ) укладений на тимчасово окупованій території України.
У частині другій статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
У зв`язку із укладенням шлюбу на тимчасово окупованій території заявник не міг отримати свідоцтво про шлюб на підконтрольній Україні території із внесенням відповідного актового запису у Державний реєстр актів цивільного стану як підтвердження наявності відповідних шлюбних стосунків на державному рівні.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При таких обставинах, заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Центрально-Міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 265, 268, 273, 294, 315 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Центрально-Міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт реєстрації шлюбу, що мав місце ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна, між громадянином України ОСОБА_1 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Єреван, Вірменія) з громадянкою Російської Федерації ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження м. Москва, Російська Федерація), про що складено актовий запис про укладення шлюбу № 87, місце державної реєстрації - Залізничний відділ запису актів громадянського стану м. Сімферополя.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскарженев апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Представник заявника:  ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Заінтересована особа1: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ).
Заінтересована особа2: Центрально-Міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 10, ЄДРПОУ 33339082)

Суддя	Т. І. Рядча