ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 лютого 2026 року	Справа № 160/27519/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Державної установи «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,- 

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Державної установи «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі – позивач, ДУ «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України») до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі – відповідач, орган державної виконавчої служби, Соборний ВДВС), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Максима Крайняка від 11.09.2025 у виконавчому провадженні №78805174, про накладання на Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» штрафу у розмірі 10 200, 00 грн., за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду у справі №160/6835/25.
В обґрунтування позовних вимог ДУ «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» зазначено, що 27.05.2025 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення у справі №160/6835/25, яким задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Народний депутат Верховної Ради України Скороход Анна Костянтинівна, про визнання протиправною бездіяльність, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії. Вказаним рішенням суду, зокрема, зобов`язано Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 03191673) провести повторний огляд ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності, з урахуванням висновків суду у рішенні. У подальшому 08.08.2025 р. органом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №78805174 з примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 р. по справі №160/6835/25. Позивач стверджує, що постанову про відкриття виконавчого провадження він отримав тільки 14.08.2025 р., на підтвердження чого разом з позовом додано копії супровідного листа Соборного ВДВС з відповідною постановою про відкриття ВП №78805174, на яких є відмітка позивача про реєстрацію з вхідним номером та датою отримання. 11.09.2025 р. старшим державним виконавцем Соборного ВДВС по виконавчому провадженню №78805174 винесено постанову про накладання на боржника (позивача) штрафу у розмірі 10 200, 00 грн., за не виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 р. по справі №160/6835/25. Позивач стверджує, що постанову від 11.09.2025 р. про накладання штрафу він отримав тільки 17.09.2025 р., на підтвердження чого разом з позовом додано копію супровідного листа відповідача, на якому є відмітка позивача про реєстрацію з вхідним номером та датою отримання. ДУ «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» вважає вищевказану постанову відповідача про накладання штрафу протиправною та незаконною, а також такою, що прийнята безпідставно, у зв`язку з чим позивач оскаржив дану постанову до суду за цим позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 р. справу передано на розгляд судді Єфановій О.В.
Ухвалою суду позовну заяву призначено до розгляду на 11:00 на 09.10.2025 р.
09.10.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» надійшло від представника позивача клопотання про долучення додаткових доказів у справі.
В засідання, призначене на 09.10.2025 р., прибув представник позивача – адвокат Довженко Олександр Вадимович.
09.10.2025 р., після засідання, суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанової О.В. подано заяву про самовідвід, в обґрунтування якої зазначено, що в засіданні представником позивача виступає Довженко Олександр Вадимович. Особа є адвокатом (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю від 17.11.2021 року №155).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2025 р. задоволено заяву про самовідвід судді Єфанової О.В. у справі №160/27519/25 за позовною заявою Державної установи «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови та справу передано для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із постановленням ухвали суду від 09.10.2025 р., якою заяву про самовідвід судді Ольги Єфанової у справі №160/27519/25 задоволено, та на виконання розпорядження №244д від 09.10.2025 р. адміністративну справу передано на розгляд судді О.М. Неклесі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 р. ОСОБА_1 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Цією ж ухвалою суд прийняв справу №160/27519/25 за позовом Державної установи «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, - до провадження, розпочав спочатку розгляд адміністративної справи №160/27519/25 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
З урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд у вищевказаній ухвалі встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом десяти днів з ня отримання копії цієї ухвали. 
15.10.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» надійшла від представника позивача заява про виконання вимог ухвали суду, до якої додано докази направлення третій особі примірника позовної заяви з додатками. Також у цій заяві представник позивача просив залучити до матеріалів справи копії ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 р. по справі №160/6835/25.
15.10.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» надійшли від ОСОБА_1 пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, в яких він просив прийняті письмові пояснення, врахувати його позицію під час ухвалення судового рішення та виключити його як третю особу у справі, оскільки позовні вимоги, на його думку, ніяк не впливають на ухвалене судове рішення. Так, у поясненнях третьої особи зазначено, що під час постановлення ухвал від 29.09.2025 р. по справі №160/6835/25, суд першої інстанції, на думку ОСОБА_1 , не дотримався встановлених чинним законодавством України вимог щодо вмотивованості судового рішення, а саме: безпосереднього дослідження доказів, а також неправильно застосував закон, який не підлягає застосуванню. Окрім того, ОСОБА_1 зауважив, що зазначені вище ухвали оскарженні до Третього апеляційного суду та рішення щодо них ще не було винесено. Додатково ОСОБА_1 повідомив, що представник Позивача (Боржника) ОСОБА_2 , особисто зв`язався з ним через месенджер Viber та за результатами чого попросив написати Позивача заяву про заочний розгляд та витребував в нього всі медичні документи в тому числі і військові документи та за результатами чого повідомив, що «останньому буде встановлено все, як він захочете», хоч згідно з вимогами чинного законодавства України ОСОБА_1 і так мали встановлювати належну групу інвалідності з урахуванням висновків суду. ОСОБА_1 підкреслив, що не зважаючи на те, що його попросили особисто написати заяву про заочний розгляд та на той факт, що ті діагнози, які він мав та має на момент ініціювання судової справи є такими, що ніколи не відновлюються, але ОСОБА_1 не відмовився та фізично проходить обстеження у різних установах відповідно до електронного направлення № 3009-7738-4117-8791, яке було видано Центром оцінювання ДУ "Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", що підтверджується відповідними документами. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає необґрунтованим та невмотивованим посиланням представником позивача (Боржника) ОСОБА_2 , на означені вище ухвали. Також ОСОБА_1 в поясненнях зазначив, що 01.08.2025 р. він звернувся із заявою про примусове виконання до Соборного ВДВС та постановою від 08.08.2025 р. було відкрито виконавче провадження №78805174 й пунктом 2 вказаної вище постанови було надано позивачу (боржнику) термін протягом 10 робочих днів для виконання рішення суду, проте, станом на 26.08.2025 р. включно, позивач (боржник) ані письмових, ані усних прохань, ані через мобільний телефон виконавця не інформував про те, що у останнього є поважні причини не виконувати вчасно рішення суду, за наслідком чого не інформували про витребування справи та здійснення якихось дій державного виконавця. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 вимушений був подавати 26.08.2025 р. заяву про накладання штрафу та встановлення нового терміну у зв`язку із невиконанням протягом більше 10 робочих днів судового рішення, за наслідком чого старшим державним виконавцем було складено відповідний акт та винесено постанову про накладання штрафу та зобов`язано позивача (боржника) виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність, однак, продовжуючи займаючись протиправною бездіяльністю, яка виражається в не наданні виконавцю усних чи письмових пояснень, у невиконанні рішення суду станом на 12.09.2025 р. включно, позивачем (боржником) не виконано вказаної вище постанови державного виконавця. Відтак, 12.09.2025 р. за повторне не виконанням рішення суду ОСОБА_1 подав до виконавця заяву про накладання штрафу у подвійному розмірі, з вимогою звернутись до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, за наслідком чого складено акт про порушення, винесено постанову та надіслано звернення органів досудового розслідування. Таким чином, третя особа стверджує, що станом на 13.09.2025 р. позивачем (Боржником) вчинено кримінальне правопорушення щодо невиконання рішення суду від 27.05.2025 р. (дата набрання законної сили – 27.06.2025 р.) та відповідно постанова державного виконавця не була виконана. Також у поясненнях третьою особою повідомлено, що постановою від 29.09.2025 р. виконавче провадження №78805174 закінчено, оскільки останнє не може бути виконано без участі позивача (боржника).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. 
Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Ухвала суду від 13.10.2025 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 14.10.2025 р. о 04:00 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. 
Разом з тим, станом на 24.10.2025 р. (з урахуванням строку на поштове відправлення) від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив, й з клопотанням про продовження строків на надання відзиву відповідач до суду не звертався.
Пояснень, заяв або клопотань по суті спору від відповідача станом на 24.10.2025 р. до суду також не надходило.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 р. суд витребував від Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №78805174.
Цією ж ухвалою суд зупинив провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.
10.11.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» надійшла від відповідача заява на виконання вимог ухвали суду з додатками.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 р. провадження по справі поновлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 р. зупинено провадження в адміністративній справі №160/27519/25 за позовною заявою Державної установи «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, - до набрання законної сили ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 р. по справі №160/6835/25.
Цією ж ухвалою суд зобов`язав учасників справи повідомити суд про набрання законної сили ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 р. по справі №160/6835/25.
10.02.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» від ДУ «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач зазначив про невідкладне, своєчасне та у повному обсязі виконання ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/6835/25 від 27.05.2025 р. Так, у додаткових поясненнях позивач стверджує, що одразу після отримання постанови Пацієнта ( ОСОБА_1 ) про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 р. по справі №160/6835/25 Інститутом було розпочато його невідкладне виконання. Зокрема, позивач зазначив, що здійснено телефонне звернення до Пацієнта з приводу організації оцінювання повсякденного функціонування, після чого Пацієнтом (Стягувачем у виконавчому провадженні) подано до Інституту клопотання про проведення заочного розгляду його справи від 15.08.2025 р. за вих. №5/25. Позивач зауважив, що первісне рішення по ОСОБА_1 було прийнято КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР, яке надалі було переглянуто Державним закладом «Центральна МСЕК МОЗ України», у зв`язку з чим у Інституту була відсутня медико-експертна справа ОСОБА_1 з усіма наявними в ній медичними документами для проведення повторного огляду Пацієнта, тому позивач був позбавлений можливості виконати рішення суду у строк 10 днів. При цьому, позивач зауважив, що Державний заклад «Центральна МСЕК МОЗ України» станом на цей час перебуває в стані припинення. Також, позивач зазначив, що для дослідження підстав прийняття оскаржуваного рішення медико-соціальної комісії Інститутом було надіслано запит до Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації з проханням надтерміново надіслати медико-експертну справу пацієнта ОСОБА_1 , який оглядався Київським обласним бюро медико-соціальної експертизи, з метою виконання рішення суду. Одночасно із цим ОСОБА_1 було направлено лист з повідомленням про вчинення зазначених дій. З метою відшукання медико-експертної справи ОСОБА_1 . Департаментом охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації було направлено відповідні запити до закладів охорони здоров`я. Тільки 12.09.2025 до Інституту надійшла медико-експертна справа ОСОБА_1 від Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №4», після чого 16.09.2025 р. проведено відповідне засідання експертної команди, на підтвердження чого позивачем надано відповідний Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Разом з тим, враховуючи, що всі медичні документи Пацієнта датовані 2023 роком, а фізичний стан людини є динамічним і може змінюватися упродовж життя, при цьому характеристики організму не є сталими, вони змінюються залежно від віку, способу життя, лікування та зовнішніх чинників, тобто стан здоров`я ОСОБА_1 за період з 2023 року по цей час об`єктивно міг змінитись, а сам Пацієнт на обстеження до Інституту не прибув, надавши клопотання про розгляд без його участі, позивач стверджує, що для повного та всебічного експертного обстеження останнього й виключення можливості помилкового висновку в рішенні експертної команди у експертної команди виникла необхідність призначити додаткові обстеження (консультація невролога, отоларинголога, офтальмолог; аудіометрія, вестибулометрія, заключення психолога з нейропсихологічним тестуванням, комп`ютерна периметрія, зорово-викликані потенціали (ЗВП), ОСТ ДЗН та макули, MPT ЗТ головного мозку), було сформоване та направлене ОСОБА_1 електронне направлення №3009-7738-4117-8791. Вказані дії Інституту, на його думку, узгоджуються з чинними на цей час Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріями, встановлення інвалідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024 р. (зокрема, пунктами 29, 30, 32, 33 цього Порядку). Зазначене рішення експертної команди направлено Пацієнту 17.09.2025 р. засобами електронної пошти на його електрону адресу й у подальшому 07.11.2025 р. експертна команда ретельно ознайомившись з анатомо-функціональними порушеннями під час аналізу медико-експертної документації пацієнта ОСОБА_1 (до цього ОСОБА_3 ), зробила наступні висновки: клініко-функціональний стан органу зору в вираженому супіні обмежує життєдіяльність пацієнта ОСОБА_1 , що є критерієм для встановлення ІІ (другої) групи інвалідності по зору, з дитинства строком на 2 роки з 07.11.2025 р. по 01.12.2027 р. на період активного лікування та динамічного нагляду. Дата проведення повторного оцінювання 07.11.2027 р. після обстеження в умовах відділення експертизи, відновлення функціонування і тифлореабілітації в Установі. Строк повторного огляду визначено з урахуванням стану, прогнозу розвитку захворювання та реабілітаційного потенціалу Пацієнта. Отже, рішення експертної команди ЦОФСО, прийняте за результатами повторного розгляду функціонального стану пацієнта ОСОБА_1 від 07.11.2025 р. повністю відповідає вимогам законодавства України та усім наявним та об`єктивним медичним даним стану особи. Вищевикладене свідчить про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 р. у повному обсязі у межах та у спосіб, визначений законодавством України. З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/6835/25 від 27.05.2025 р., він неухильно керувався ст. 19 Конституції України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р., Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 р., Постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024 р.
13.02.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшли клопотання про долучення доказів по справі та заперечення на пояснення та дії позивача, вчинені на виконання судового рішення, в яких ОСОБА_1 висловив незгоду із доводами позивача, викладеними у поясненнях щодо виконання судового рішення у справі №160/6835/25 у повному обсязі шляхом проведення повторного оцінювання та ухвалення нового рішення експертною командою. Третя особа стверджує, що фактичні дії позивача у попередній справі свідчать не про реальне виконання судового рішення, а про його формальну імітацію та свідоме нівелювання правових висновків суду, які набрали законної сили. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив у задоволенні позову відмовити, а також заявив клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 р. провадження по справі поновлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 р. у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі - відмовлено.
Станом на 27.02.2026 р. від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив. Пояснень, заяв або клопотань по суті спору відповідачем до суду також не надано.
Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Таким чином, Соборний ВДВС правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався, з клопотанням про продовження строків на надання відзиву до суду не звертався.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/6835/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1 – Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» 2 – Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України”, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1- Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, 2- Народний депутат Верховної Ради України Скороход Анни Костянтинівни, в якій (з урахуванням уточнень позовних вимог від 19.03.2025 р.) позивач просив суд:
визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», яке виявляється у ігноруванні поданих звернень позивачем, народним депутатом Верховної Ради України ОСОБА_4 та Міністром охорони здоров`я України відносно переогляду групи інвалідності у відповідності положень ч. 17 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» №2961-IV від 06.10.2005 року, абз. 2 п. 12 Критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 року №1338;
визнати протиправним та скасувати рішення ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України», оформлене актом огляду МСЕК № 0033783 від 25.09.2023 р.;
зобов`язати Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторний огляд ОСОБА_1 та прийняти нове рішення, з урахуванням ч. 17 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» №2961-IV від 06.10.2005 року, абз. 2 п. 12 Критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 року №1338 та висновків, які будуть наведені судом у рішенні.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 р. по справі №160/6835/25 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 1 – Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 03191673), 2 – Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1- Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, 2- Народний депутат Верховної Ради України Скороход Анн Костянтинівн про визнання протиправним бездіяльність та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій -задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України», оформлене актом огляду МСЕК № 0033783 від 25.09.2023 р.
Визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», яке виявляється у ігноруванні поданих звернень ОСОБА_1 , народним депутатом Верховної Ради України Скороход А.К. та Міністром охорони здоров`я України відносно переогляду групи інвалідності. 
Зобов`язано Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 03191673) провести повторний огляд ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності, з урахуванням висновків суду у рішенні.
В решті позовних вимог – відмовлено.
Вищезазначене рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 27.06.2025 р.
08.07.2025 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання до 27.06.2028 р. (включно) щодо зобов`язання Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1-а, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 03191673) провести повторний огляд ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності, з урахуванням висновків суду у рішенні.
08.08.2025 р. старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Крайняком Максимом Сергійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78805174.
Згідно із відміткою про реєстрацію вхідної кореспонденції на супровідному листі Соборного ВДВС від 08.08.2025 р. за №105550/14 про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, остання була зареєстрована за вх. №1782/01-18 від 14.08.2025 р.
ОСОБА_1 звернувся до Соборного ВДВС із заявою про накладення штрафу та встановлення нового терміну від 26.08.2025 р.. в якій зазначив, що станом на 26.08.2025 р. боржник не виконав вищевказане рішення суду, у зв`язку з чим просив державного виконавця, зокрема, винести постанову про накладення штрафу на боржника та встановити новий термін у 10 робочих днів щодо виконання рішення суду, передбачений ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».
26.08.2025 р. страшим державним виконавцем Соборного ВДВС Тичинським Дмитром Євгеновичем при примусовому виконанні виконавчого листа №160/6835/25, виданого 08.07.2025 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом, складено Акт державного виконавця, за змістом якого:
«08.08.2025 р. постановою старшого державного виконавця відділу відкрито виконавче провадження. Термін для самостійного виконання рішення зазначений 10 робочих днів (згідно ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». Протягом зазначеного терміну на адресу відділу інформації та документальних доказів про виконання рішення, інформації про поважні причини щодо невиконання рішення не надходило.
26.08.2025 р. до відділу надійшла заява стягувача про те, що рішення суду не виконано.».
На підставі вищезазначених акту та заяви ОСОБА_1 старшим державним виконавцем Соборного ВДВС Тичинським Д.Є. прийнято постанову про накладення штрафу від 26.08.2025 р. у виконавчому провадженні ВП №78805174, якою на ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за не виконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.
У цій постанові орган державної виконавчої служби зобов`язав боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередив про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
ОСОБА_1 звернувся до Соборного ВДВС із заявою про накладення штрафу та встановлення нового терміну від 11.09.2025 р.. в якій зазначив, що, зважаючи на винесення постанови від 26.08.2025 р., останнім днем для виконання рішення суду було 10.09.2025 р. включено (тобто рівно 10 робочих днів), проте станом на 11.09.2025 р. боржник не виконав вищевказане рішення суду, у зв`язку з чим просив державного виконавця, зокрема, винести постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі та винести постанову про звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення й винести постанову про закінчення виконавчого провадження з метою звернення до адміністративного суду у порядку судового контролю.
11.09.2025 р. страшим державним виконавцем Соборного ВДВС Крайняком М.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №160/6835/25, виданого 08.07.2025 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом, складено Акт державного виконавця, за змістом якого:
«26.08.2025 керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постановку про накладення штрафу на боржника за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду у розмірі 5100, 00 грн. Пунктом 2 постановляючої частини зазначеної постанови боржника було зобов`язано виконати рішення суду, протягом десяти робочих днів (до 09.09.2025).
Станом на 11.09.2025 боржником рішення суду не виконано, будь-які відомості щодо поважності причин його невиконання до Відділу не надходили.
11.09.2025 на адресу Відділу надійшла заява стягувача про те, що станом на зазначену дату рішення суду боржником не виконано.».
На підставі вищезазначених акту та заяви ОСОБА_1 старшим державним виконавцем Соборного ВДВС Крайняком М.С. прийнято постанову про накладення штрафу від 11.09.2025 р. у виконавчому провадженні ВП №78805174, якою на ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» накладено штраф у розмірі 10 200, 00 грн. за повторне не виконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.
Згідно із відміткою про реєстрацію вхідної кореспонденції на супровідному листі Соборного ВДВС від 11.09.2025 р. за №118839/14 про направлення постанови від 11.09.2025 р., остання була зареєстрована за вх. №2583/01-16 від 17.09.2025 р.
Також Соборним ВДВС складено та направлено до Відділу поліції №2 ДРУП Національної поліції України в Дніпропетровській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами боржника за №121054/14 від 18.09.2025 р. (отримано 19.09.2025 р. згідно з вх. штампом).
29.09.2025 р. старшим державним виконавцем Соборного ВДВС Крайняком М.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №78805174
Не погодившись із вищезазначеною постановою органу державної виконавчої служби про накладення штрафу від 11.09.2025 р., ДУ «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» звернулось до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Імперативними приписами ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) визначено, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 р. (далі – Закон №1404).
Статтею 1 Закону №1404 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 статті 3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
У відповідності до частин 1 та 3 статті 3 №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
За змістом ч. 1 ст. 13 Закону №1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частинами 1 та 2 статті 18 Закону №1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
За змістом п. 1 ч. 3 вказаної статті Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
При цьому, згідно частини 4 статті 18 Закону №1404, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
За приписами статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абз.1 ч. 6 ст. 26 Закону №1404).
Відповідно до статті 63 Закону №1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. 
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 75 Закону №1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, відповідальність за невиконання судового рішення настає виключно за умови, що судове рішення не виконане без наявності поважних причин і у строк, встановлений державним виконавцем. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладений штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, необхідно з`ясувати у чому полягає причина невиконання рішення у відведений на це строк. Це означає, що сам факт невиконання рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин такого невиконання, не може вважатись достатньою підставою для відповідальності боржника відповідно до норми Закону України "Про виконавче провадження". 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 р. у справі №640/9234/19.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за №489/20802 (далі – Інструкція №512), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 9 Розділу І Інструкції №512 встановлено, що вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.
Положеннями пункту 12 Інструкції №512 передбачено, що у вимозі виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.
Згідно пунктів 2 та 3 розділу XIV Інструкції №512, у разі наявності у діях боржника або інших осіб ознак злочину, передбаченого статтями 342, 343, 382, 388 Кримінального кодексу України, виконавець звертається до територіального органу поліції з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.
У постанові про накладення на боржника штрафу виконавець зазначає норму Закону, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу.
Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення. Поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 р. по справі №640/11079/19, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.
Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".
Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 р. у справі №127/3770/17.
Отже, аналіз наведених норм Закону №1404 та наведених висновках Верховного Суду, котрі, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають врахуванню судом у цій справі, дає підстави для висновку, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем наявності чи відсутності поважних причин його невиконання.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. 
Предметом позову у цій адміністративній справі є оскарження постанови старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Максима Крайняка від 11.09.2025 р. у виконавчому провадженні №78805174, про накладання на Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» штрафу у розмірі 10 200,00 грн., за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду у справі №160/6835/25.
В оскаржуваній постанові відповідач посилається на те, що 26.08.2025 р. державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника
за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк у розмірі 5100,00 грн. Пунктом 2 постановлюючої частини зазначеної постанови боржника було зобов?язано виконати рішення суду протягом десяти робочих днів (до 09.09.2025), проте станом на 11.09.2025 р. рішення суду боржником не виконано, про що складений відповідний акт державного виконавця від 11.09.2025 р.
Зі змісту Акт державного виконавця від 11.09.2025 р., складеного страшим державним виконавцем Соборного ВДВС Крайняком М.С. слідує, що станом на 11.09.2025 боржником рішення суду не виконано, будь-які відомості щодо поважності причин його невиконання до Відділу не надходили. Також в акті зазначено, що 11.09.2025 р. на адресу Відділу надійшла заява стягувача про те, що станом на зазначену дату рішення суду боржником не виконано.
Отже, з урахуванням наведеного, орган державної виконавчої служби прийняв оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу з огляду на відсутність доказів виконання рішення суду, відомостей про поважні причини невиконання боржником такого рішення та зважаючи на надходження від стягувача ( ОСОБА_1 ) заяви про накладення на боржника штрафу від 11.09.2025 р.
Разом з тим, серед наявних у матеріалах справи документах (в т.ч. наданих Соборним ВДВС на виконання вимог ухвали суду 24.10.2025 р.) відсутні докази на підтвердження звернення органу державної виконавчої служби до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» стосовно виконання останнім відповідного рішення суду та вимог державного виконавця.
В ході розгляду даної судової справи відповідачем не надано доказів перевірки наявності чи відсутності поважних причин невиконання позивачем судового рішення з урахуванням дій, фактично вчинених позивачем на виконання покладених на нього зобов`язань. 
Зокрема, залишилися поза увагою державного виконавця наступні обставини.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 р. по справі №160/6835/25, зокрема, зобов`язано Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 03191673) провести повторний огляд ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності, з урахуванням висновків суду у рішенні.
У позовній заяві ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» зазначено, що після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання вищевказаного рішення суду позивачем було розпочато його виконання, й, зокрема, здійснено телефонне звернення до пацієнта з приводу організації оцінювання повсякденного функціонування, після чого ОСОБА_1 було подано до позивача клопотання про проведення заочного розгляду його справи від 15.08.2025 р. за вих. № 5/25.
Окрім того, у ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» була відсутня медико-експертна справа ОСОБА_1 з усіма наявними в ній медичними документами для проведення повторного огляду ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, як стверджує позивач, ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» було позбавлене можливості виконати рішення суду у строк 10 днів. 
Так, позивач звернувся до Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації з листом (запитом) за №4974/03-16 від 19.08.2025 р., в якому, просив надтерміново надіслати медико-експертну справу пацієнта ОСОБА_1 , який оглядався Київським обласним бюро медико-соціальної експертизи, з метою виконання рішення суду. Про вчинення відповідних дій позивач повідомив (в т.ч.) ОСОБА_1 у листі за №2914/01-16 від 19.08.2025 р.
12.09.2025 р. до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» разом з листом від Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №4» за №1218 від 08.09.2025 р. (зареєстровано за вх. №2466/01-15 від 12.09.2025 р.) надійшла медико-експертна справа ОСОБА_1 , після чого позивачем призначено та проведено відповідне засідання експертної команди, що відображено у витязі з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 16.09.2025 р.
Таким чином, надані ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» до суду копії документів, свідчать про наявність об`єктивних перешкод у виконанні позивачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 р. по справі №160/6835/25, та про вчинення останнім послідовних дій з метою отримання результатів про медичний стан ОСОБА_1 для проведення його повторного огляду з метою виконання вказаного рішення суду.
Під час розгляду даної справи судом встановлено, що 19.09.2025 р. ОСОБА_1 звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/6835/25, в якій заявник просив зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» подати звіт про виконання судового рішення у 10 (денний) строк.
За результатами розгляду цієї заяви Дніпропетровський окружний адміністративний суд виніс ухвалу від 29.09.2025 р. по справі №160/6835/25, якою відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/6835/25.
Також судом встановлено, що 19.09.2025 р. ОСОБА_1 звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій заявник просив суд:
- визнати протиправною бездіяльністю Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що є суб`єктом владних повноважень щодо не виконання рішення від 27.05.2025 р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/6835/25;
- постановити окрему ухвалу і направити її до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що є суб`єктом владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
За результатами розгляду цієї заяви Дніпропетровський окружний адміністративний суд виніс ухвалу від 29.09.2025 р. по справі №160/6835/25, якою заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність, вчинену відповідачем-1 на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України у справі №160/6835/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до 1 – Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», 2 – Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1- Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, 2- Народний депутат Верховної Ради України Скороход Анна Костянтинівна про визнання протиправною бездіяльність, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, – залишено без задоволення.
У мотивувальних частинах вищезазначених ухвал суд зазначив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 р. у справі №160/6835/25 зобов`язано Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторний огляд ОСОБА_1 . 
При цьому, в ухвалах суд зауважив, що проведення огляду має на увазі фізичне обстеження самого позивача, який для цього повинен прибути у визначений медичний заклад, а не проведення аналізу направлених позивачем на електронну адресу документів з медичних установ, до яких в рамках виконання рішення не направлявся ОСОБА_1 .
Водночас, докази прибуття особисто на повторний огляд Державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» позивач до суду не надав.
З огляду на наведене, суд в ухвалах від 29.09.2025 р. дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяв ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та про визнання протиправною бездіяльність, вчинену відповідачем-1 на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України у справі №160/6835/25.
Окрім того, у вищевказаних ухвалах від 29.09.2025 р. суд зазначив, що з наданих пояснень і документів Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» вбачається, що останньою вчиняються дії необхідні для виконання судового рішення.
Ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 р. по справі №160/6835/25 були оскаржені ОСОБА_1 в апеляційному порядку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 р. по справі №160/6835/25 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 р. про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю в адміністративній справі №160/6835/25 – залишено без змін.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 р. по справі №160/6835/25 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 р. про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі №160/6835/25 – залишено без змін.
Таким чином, ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 р. по справі №160/6835/25 є такими, що набрали законної сили 17.12.2025 р.
Слід зауважити, що у постановах Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 р. по справі №160/6835/25 зазначено, зокрема, що процес виконання відповідачем рішення суду триває, ОСОБА_1 проходить медичне обстеження за направленням відповідача й після отримання результатів додаткового обстеження ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» має завершити виконання рішення суду.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає вимогу ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача виконати рішення суду у десятиденний строк є об`єктивно нездійсненою, зважаючи на проходження ним медичного обстеження у жовтні 2025 року, тобто поза межами визначеного ним строку. 
Згідно із ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що в межах спірних правовідносин відповідач обмежився лише формальним посиланням на невиконання рішення суду, не дослідивши при цьому, чи існували у позивача поважні причини для відстрочення виконання.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що оскаржувана постанова Соборного ВДВС суперечить вимогам статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки накладення штрафу можливе виключно у разі встановлення факту невиконання рішення суду без поважних причин.
Натомість, матеріали справи не містять доказів направлення органом державної виконавчої служби запитів до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» щодо виконання рішення суду, складання державним виконавцем вимоги (вимога державного виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення). Суд, звертає увагу, що державним виконавцем з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено факту причин невиконання, поважність причин невиконання судового рішення.
При цьому, Законом №1404-VIII встановлена відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання або ж невиконання в повному обсязі, однак в межах спірних правовідносин державний виконавець достеменно не пересвідчився у наявності/відсутності у боржника (позивача) поважних причин, які перешкоджали йому виконати рішення суду.
Таким чином, відповідачем не надано, а судом під час розгляду справи не встановлено існування належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, доказів перевірки органом державної виконавчої служби наявності чи відсутності поважних причин невиконання ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» відповідного судового рішення.
З урахуванням того, що при винесенні спірної постанови про накладення штрафу відповідач не надав оцінку вжитим позивачем заходам щодо виконання рішення суду, що свідчить про відсутність належної перевірки стану виконання судового рішення та не встановлення беззаперечного факту його невиконання, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що спірна постанова про накладення штрафу є протиправною, винесеною передчасно та такою, що підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу та не спростовано доводи позивача викладені у позовній заяві.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДУ «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позовну заяву Державної установи «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Максима Крайняка від 11.09.2025 р. у виконавчому провадженні №78805174, про накладання на Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» штрафу у розмірі 10 200,00 грн., за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду у справі №160/6835/25.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (код ЄДРПОУ 34984523) на користь Державної установи «Український державний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код ЄДРПОУ 03191673) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складено та підписано 27.02.2026 р.

Суддя О.М. Неклеса