Справа № 574/179/26
Провадження №2/574/266/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року    м. Буринь 

Буринський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Гука Т.Р.,
з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Буринського районного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Києво – Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2013 року було розірвано. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, а у неї відсутня повноцінна можливість самостійно забезпечувати їх спільну дитину всім необхідним, оскільки на даний час вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за меншою дитиною – сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ним 3 років. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно.
Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 25.02.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду.
24.03.2026 року від представника відповідача ОСОБА_6 надійшов відзив на позову заяву, в якому він вказує, що відповідач створивши нову сім`ю, надавав кошти на утримання сина спочатку в розмірі 1000 грн., а пізніше по 3500 грн. щомісячно. Однак, у новій сім`ї у відповідача народилось ще двоє дітей, 2015 та 2019 року народження. Крім того ОСОБА_7 не є повністю фізично здоровим, але сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , розмір яких протягом останніх місяців становив від 2500 до 3500 грн., а в лютому 2026 року - 4000 грн. Крім того, відповідач передавав кошти на інші потреби дитини, купував одяг, іграшки та різні спортивні речі, для фізичного розвитку, а також техніку для навчання.
На підставі викладеного представник відповідача просив врахувати при ухваленні рішення у даній справі фактичну добровільну сплату аліментів відповідачем, його сімейні обставини та стан здоров`я. 
30.03.2026 року представником позивачки ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, в якій вона вказує, що купівля відповідачем двох чи трьох речей верхнього одягу для дитини не є належним забезпеченням її потреб. Крім того, малолітній син сторін має захворювання, яке потребує коштів на підтримуюче лікування. Вважає, що надані відповідачем копії медичних документів, в яких вказані діагнози, пов`язані з порушенням функцій хребта, не можуть бути доказом втрати його працездатності.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Також, позивачка пояснила, що їх спільний з  ОСОБА_3 син потребує лікування, на яке вона витрачає близько 2000-3000 грн. щомісячно, а відповідач хоча і надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак не регулярно.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки не повідомили та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності відповідача та його представника.
Заслухавши доводи позивачки та її представника, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).
На даний час дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою відділу «ЦНАП» виконавчого комітету Буринської міської ради №59 від 17.02.2026 року та Витягами з реєстру територіальної громади (а.с.6, 9, 12). Відповідач проживає окремо.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. 
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України).
Таким чином, відповідач, будучи батьком свого сина ОСОБА_4 , зобов`язаний утримувати останнього до досягнення ним повноліття. Проживання відповідача окремо від дитини не звільняє його від виконання вказаного обов`язку. 
Відповідач ОСОБА_3 надає матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку, що підтверджується наданими ним виписками з рахунку та платіжними інструкціями, а також не заперечується позивачкою, однак така допомога не має стало визначеного розміру та згода щодо нього між сторонами не досягнута.
При цьому, відповідач є особою працездатного віку, а надані ним копії висновків лікарів про проходження обстежень 31.12.2024 року, 02.07.2025 року та 31.07.2025 року, не свідчать про втрату ним на даний час працездатності, а тому він має можливість працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина.
Разом з цим, судом також враховується, що на утримання відповідача перебувають ще двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В свою чергу, неповнолітній син сторін ОСОБА_4 згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.03.2026 року має захворювання, яке потребує оперативного втручання. 
Однак, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами розмір щомісячних витрат, які вона несе на утримання неповнолітнього сина, та що є необхідність в стягненні аліментів саме в тому розмірі, який вона просить, а також що відповідач має можливість їх в такому розмірі сплачувати.
Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача, в межах заявлених позовних вимог, аліментів утримання свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. 
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Згідно ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення вимог позивачки та звільнення її відповідно до Закону від сплати судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст.3, 10, 12, 13, 23, 247, 258, 259, 265, 268, 279, 354 ЦПК України, ст.ст.180–183 СК України, суд –
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.02.2026 року до досягнення дитиною повноліття.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. судового збору.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ). 
Повне судове рішення складено 24.04.2026 року.

Суддя: Т.Р. Гук