Справа № 758/5522/26
3/758/2596/26
Категорія 146
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року суддя Подільського районного суду міста Києва Лещенко О.В., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду справу, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
24.12.2025 року 11:18:00 у м.Київ по вул. Перемишильська, 2Г, ОСОБА_1 керував автомобілем Рено д.н.з. НОМЕР_2 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, недотримався безпечного бокового інтервалу до нерухомого припаркованого автомобіля Тойота д.н.з. НОМЕР_3 та скоїв наїзд на нього. Внаслідок ДТП автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.1, 13.1, 2.3б ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, 24.12.2025 року 11:18:00 у м.Київ по вул. Перемишильська, 2Г, ОСОБА_1 керував автомобілем Рено д.н.з. НОМЕР_2 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушила п.2.10 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні надав показання аналогічні з письмовими показами, зокрема не заперечив, що перебував у вказаний час у вказаному місці, однак зазначив, що ДТП не скоював. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 убачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, схемою місця і т.д. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП учасник дорожнього руху притягується до адміністративної відповідальності серед іншого, за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Згідно з п.2.3б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху..
Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до п. 2.10 А ПДР України, разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Вина ОСОБА_1 , у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст.122-4 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 612041 від 11 березня 2026 року за ст. 124 КУпАП;
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 612020 від 11 березня 2026 року за ст. 122-4 КУпАП;
-схемою місця ДТП від 24.12.2025 року;
-рапортом інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 4 полку 1 УПП в м.Києві Мулярук А. від 24.12.225 року щодо виявлення ОСОБА_2 пошкодження свого автомобіля та встановлення за камерами відеоспостереження, що ДТП вчинене транспортним засобом Рено д.н.з. НОМЕР_2 ;
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
-протоколом огляду транспортного засобу від 11.03.2026 року;
-відеозаписами за камер спостереження;
-фото транспортних засобів, які отримали технічні пошкодження.
Вказані докази суд бере до уваги, так як вони не викликають сумнівів чи протиріч та підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи відповідно до ст. 280 КУпАП.
Суд враховує, що ОСОБА_1 заперечень щодо достовірності наданих суду доказів не повідомлялося, про наявність сумнівів у їх достовірності не заявлялося. Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.
Посилання ОСОБА_1 , що він не скоював ДТП спростовується матеріалами справи. В тому числі відеопоказами зафіксованими на камеру відеоспостереження, відповідно до яких поза розумним сумнівом встановлено, що саме Рено д.н.з. НОМЕР_2 скоїв зіткнення з припаркованим транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_3 та залишив місце ДТП. При цьому, ОСОБА_1 не заперечив, що він здійснює розвезення посилок та перебував за вказаною адресою. 
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3б, 10.1, 13.1 ПДР України, що призвели до механічного пошкодження транспортних засобів Рено д.н.з. НОМЕР_2 та Тойота д.н.з. НОМЕР_3 .
Водночас під час судового розгляду встановлено, на момент надходження матеріалів справи про адміністративне правопорушення до Подільського районного суду міста Києва закінчилися строки накладення адміністративного стягнення передбачені ст. 38 КУпАП. Так, адміністративні правопорушення, які інкриміновані ОСОБА_1 вчинені 24.12.2025 року, при цьому справа до суду надійшла 02.04.2026 року та того ж дня здійснений автоматизований розподіл справи. 
За правилами ч. 1 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення. Однак, не можна ототожнювати дату складання протоколу та дату вчинення правопорушення, оскільки вчинення і фіксування правопорушення є різними юридичними фактами.
Суд вважає за необхідне у даній справі констатувати, що обчислення строку притягнення особи до адміністративної відповідальності не може залежати від спритності посадової особи (якості та швидкості дій, вчинених уповноваженою особою) у збиранні, описі та наданні оцінки доказам, інакше буде свавільним.
Тому, у даному випадку за встановлених вище обставин, днем закінчення передбаченого ч. 3 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення слід вважати 24 березня 2026 року.
Таким чином, зважаючи на вимоги ст.38 КУпАП строк для притягнення особи до адміністративної відповідальності на час ухвалення постанови, закінчився, оскільки адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення припиняється в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Разом з цим, при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд зобов`язаний встановити вину особи, з огляду на таке.
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 284 КУпАП передбачено, що у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП; про закриття справи.
При цьому, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов:
- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;
- сплив встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).
При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Підсумовуючи вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення згідно зі ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
При цьому суд зазначає, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні правопорушення.
Керуючись статтями 9, 38, 124, 245, 247, 251, 252 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП. 
Провадження по справі № 758/5522/26 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя:        Олена ЛЕЩЕНКО