РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/7224/25
Пров. №2/766/510/26 
30 березня 2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., за участі прокурора Бухтоярової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом прокурора-керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави до Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу і визнання недійсною додаткової угоди,

встановив:

Прокурор-керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ начальника Музиківської сільської військової адміністрації №433 ОД від 22.10.2024, а також визнати недійсною додаткову угоду від 22.10.2024 до договору оренди земельної ділянки від 23.06.2015.
В обґрунтування позову зазначено, що 23 червня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Херсонській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 55,5000 га з кадастровим номером 6520386700:02:001:0022, розташованої за межами населених пунктів на території Східненської сільської ради Білозерського району Херсонської області, строком на 7 років. Договір набрав чинності з моменту його державної реєстрації, яка проведена 08 липня 2015 року, а відтак строк його дії спливав 08 липня 2022 року. Разом з тим, у зв`язку із запровадженням воєнного стану та набранням чинності Законом України № 2145-ІХ від 24.03.2022, яким розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України було доповнено пунктом 27, передбачено, що договори оренди земельних ділянок, строк користування якими закінчився після введення воєнного стану, вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін та без внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оскільки строк дії спірного договору припадав на період дії зазначених норм, він в силу закону був автоматично поновлений до 08 липня 2023 року. Після спливу цього строку договір оренди землі припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, а подальше користування земельною ділянкою вимагало дотримання загального порядку набуття права оренди відповідно до вимог земельного законодавства.
Разом з тим, 22.10.2024 начальником Музиківської сільської військової адміністрації прийнято наказ №433ОД, яким фактично поновлено договір оренди на новий строк та укладено відповідну додаткову угоду.
Прокурор вважає, що зазначені рішення прийняті з порушенням вимог земельного законодавства, зокрема без дотримання процедури поновлення договору оренди та за відсутності правових підстав для такого поновлення, у зв`язку з чим вони підлягають скасуванню як такі, що порушують інтереси територіальної громади.
Ухвалою суду від 15.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Відповідачка ОСОБА_1 та представник Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області відзиву на позов не подавали.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.07.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю.
05.11.2025 до суду надійшли письмові пояснення представника Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області, в яких зазначено, що оскаржуваний наказ начальника Музиківської сільської військової адміністрації №433ОД від 22.10.2024 та укладена на його підставі додаткова угода про поновлення договору оренди землі прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, з урахуванням особливостей правового режиму воєнного стану, а також з огляду на реалізацію орендарем переважного права на поновлення договору відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі», також розгляд справи просив здійснювати без його участі.
Враховуючи викладене, відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
23 червня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Херсонській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6520386700:02:001:0022, площею 55,5000 га, розташовану за межами населених пунктів на території Східненської сільської ради Білозерського району Херсонської області, для ведення городництва, що передбачено пунктами 2, 13 договору.
Відповідно до пункту 8 договору сторони погодили строк його дії тривалістю сім років. Умовами договору також передбачено, що після закінчення строку його дії орендар, який належно виконував свої обов`язки, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, за умови дотримання встановленої договором процедури, а саме письмового повідомлення орендодавця про намір скористатися таким правом не пізніше ніж за один місяць до спливу строку дії договору з доданням проєкту додаткової угоди.
Згідно з пунктом 43 договору оренди землі, укладеного між сторонами, цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації. Як убачається з матеріалів справи, державну реєстрацію договору оренди землі здійснено 08 липня 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10329502. 
Враховуючи, що відповідно до пункту 8 договору його укладено строком на сім років, суд дійшов висновку, що договір набув чинності саме з моменту його державної реєстрації – 08 липня 2015 року, а строк його дії закінчився 08 липня 2022 року.
Водночас суд враховує, що на момент спливу строку дії спірного договору оренди діяли положення пункту 27 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України у редакції Закону України № 2145-ІХ, які є спеціальною нормою, що регулює особливості земельних правовідносин у період дії воєнного стану та підлягає застосуванню до спірних правовідносин як така, що має пріоритет над загальними положеннями земельного законодавства.
Зазначеною нормою встановлено, що договори оренди земельних ділянок, строк користування якими закінчився після введення воєнного стану, вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін договору та без вчинення будь-яких додаткових юридичних дій. Таким чином, законодавець визначив особливий механізм пролонгації договорів оренди земельних ділянок, який діє виключно в межах строку, прямо встановленого законом, і не передбачає можливості його подальшого продовження на тих самих підставах.
Оскільки строк дії спірного договору оренди землі спливав 08 липня 2022 року, тобто після введення воєнного стану, суд дійшов висновку, що такий договір у силу прямої норми закону вважається поновленим на один рік, а саме до 08 липня 2023 року. При цьому вказане поновлення має обмежений характер і не змінює правової природи строковості договору оренди землі.
Після спливу зазначеного строку дія договору припинилася на підставі статті 31 Закону України «Про оренду землі» у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Відтак з 08 липня 2023 року спірний договір не породжує правових наслідків, а користування земельною ділянкою після цієї дати можливе виключно на підставі нового правочину, укладеного з дотриманням вимог земельного законодавства.
Надаючи оцінку доводам сторін щодо можливості подальшого поновлення договору, суд виходить із того, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено спеціальний порядок реалізації орендарем переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк. Для реалізації такого права орендар зобов`язаний до спливу строку договору у встановлений законом і договором строк повідомити орендодавця про намір скористатися переважним правом та додати до такого повідомлення проєкт додаткової угоди. Лише за умови дотримання вказаної процедури, належного виконання орендарем умов договору та відсутності заперечень з боку орендодавця може бути прийнято рішення про поновлення договору та укладено відповідну додаткову угоду. Таким чином, реалізація переважного права орендаря пов`язується законом не лише з самим фактом користування земельною ділянкою, а й з дотриманням визначеної законом процедури. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 342/117/20, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 912/2797/21.
Разом з тим судом встановлено, що до закінчення строку дії спірного договору, з урахуванням його автоматичного поновлення до 08 липня 2023 року, ОСОБА_1 не надсилала орендодавцеві листа-повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк та не подавала проєкту додаткової угоди. Лише 16 жовтня 2024 року, тобто більш ніж через рік після припинення договору, орендар звернулася до Музиківської сільської військової адміністрації з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 23.06.2015 та проєктом додаткової угоди. За результатами розгляду цього звернення начальником Музиківської сільської військової адміністрації 22 жовтня 2024 року видано наказ № 433 ОД Про внесення змін і поновлення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення ОСОБА_1 , яким вирішено поновити договір оренди на один рік, а саме з 08.07.2024 по 08.07.2025. На підставі цього наказу того ж дня між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін і поновлення договору оренди землі, реєстрацію змін до іншого речового права проведено 18.11.2024.
Суд вважає, що такі дії суперечать вимогам закону. Поновлення договору оренди землі можливе лише щодо договору, який є чинним, або строк дії якого ще не сплив, за умови дотримання орендарем процедури, визначеної статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Натомість на момент видання наказу № 433 ОД від 22.10.2024 та укладення додаткової угоди від 22.10.2024 договір оренди землі від 23.06.2015 вже був припинений з 08.07.2023 у зв`язку із закінченням строку його дії. Тобто у період з 08.07.2023 по 22.10.2024 правовідносини оренди між сторонами були припинені, а отже предмет для поновлення такого договору був відсутній. Після припинення дії договору сторони не могли поновити його шляхом укладення додаткової угоди, а право користування земельною ділянкою могло виникнути лише на підставі нового договору, укладеного в порядку, передбаченому чинним земельним законодавством.
Суд також враховує, що після припинення дії договору оренди землі від 23.06.2015 щодо спірної земельної ділянки підлягали застосуванню загальні правила передачі земель державної та комунальної власності в оренду. За змістом частини другої статті 124 та частини першої статті 134 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок державної чи комунальної власності здійснюється, як правило, за результатами земельних торгів, крім випадків, прямо визначених законом. Отже, після припинення спірного договору оренди Музиківська сільська рада, як розпорядник земель комунальної власності, не мала правових підстав поновлювати припинений договір шляхом укладення додаткової угоди, оскільки щодо цієї земельної ділянки вже діяла інша, загальна правова процедура набуття права оренди.
За таких обставин суд дійшов висновку, що орендар не скористалася належним чином своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки не дотрималася процедури, встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а тому втратив таке право. Відтак видання начальником Музиківської сільської військової адміністрації наказу № 433 ОД від 22.10.2024 та укладення на його підставі додаткової угоди фактично були спрямовані на відновлення правовідносин, які вже припинилися, що суперечить правовій природі поновлення договору оренди та встановленому законодавством порядку передачі земельної ділянки в користування.
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. За змістом частин першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення вимог, установлених статтею 203 цього Кодексу, а якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Оскільки додаткова угода від 22.10.2024 укладена за відсутності чинного договору, який міг бути поновлений, та всупереч спеціальному порядку набуття права оренди земельної ділянки, суд дійшов висновку про її невідповідність вимогам закону, а отже наявність підстав для визнання її недійсною.
Щодо вимоги про визнання незаконним та скасування наказу начальника Музиківської сільської військової адміністрації від 22.10.2024 № 433 ОД, суд зазначає таке. Відповідно до статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частинами другою і третьою статті 152 та статтею 155 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а акти органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, якими порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, можуть бути визнані недійсними. Враховуючи, що спірний наказ став підставою для виникнення та державної реєстрації речового права щодо земельної ділянки комунальної власності за відсутності передбачених законом підстав, він порушує права та інтереси територіальної громади як власника землі, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню.
Музиківська сільська територіальна громада як власник земель комунальної власності реалізує свої правомочності через відповідний орган місцевого самоврядування виключно у спосіб та в межах повноважень, визначених законом, тому воля територіальної громади на передачу земельної ділянки у користування може вважатися належно вираженою лише за умови дотримання встановленої законом процедури. Видання акта та укладення угоди всупереч цій процедурі не створює тих правових наслідків, на які вони були спрямовані, а стан юридичної невизначеності, який виник у зв`язку з існуванням такого акта та правочину, підлягає усуненню шляхом судового захисту. Такий підхід відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наказ начальника Музиківської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 22.10.2024 № 433 ОД прийнято за відсутності правових підстав, а додаткова угода про внесення змін і поновлення договору оренди землі від 22.10.2024 укладена всупереч вимогам цивільного та земельного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання цього наказу незаконним та його скасування, а також про визнання зазначеної додаткової угоди недійсною є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо представництва прокурором у цій справі інтересів держави суд зазначає наступне. Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначених законом. На виконання зазначеної конституційної норми статтями 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що на органи прокуратури покладається функція представництва інтересів держави в суді, а прокурор здійснює таке представництво у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо їх захист не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або у разі відсутності такого органу. Вимоги до обґрунтування підстав представництва також передбачені частиною четвертою статті 56 ЦПК України.
Судом встановлено, що спір у даній справі виник щодо законності розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, яка є об`єктом права власності територіальної громади, а відтак становить складову інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання земель як основного національного багатства відповідно до статті 14 Конституції України. Разом із тим саме орган місцевого самоврядування, який наділений повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, є учасником спірних правовідносин та відповідачем у справі, оскільки оспорюваний наказ і додаткова угода прийняті та укладені за його участю. За таких обставин цей орган не може здійснювати належний захист інтересів держави та територіальної громади, а інший орган, уповноважений на здійснення такого захисту, відсутній.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що у даному випадку наявні передбачені статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» підстави для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді, оскільки орган місцевого самоврядування, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником цих правовідносин та відповідачем у справі, у зв`язку з чим не здійснює належного захисту інтересів держави.
Оцінивши докази у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 6056 грн, що становить по 3028 грн з кожного відповідача.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Повний текст рішення складено 03.04.2026.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. 124 Земельного кодексу України, Законом України «Про оренду землі», суд,-

вирішив:

Позов прокурора в інтересах держави – задовольнити повністю.
Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Музиківської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області № 433 ОД від 22.10.2024 «Про внесення змін і поновлення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення ОСОБА_1 ».
Визнати недійсною Додаткову угоду від 22.10.2024 «Про внесення змін і поновлення договору оренди землі від 23.06.2015», укладену між Музиківською сільською радою Херсонського району Херсонської області та ОСОБА_1 .
Стягнути з Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області (код ЄДРПОУ 26347865, адреса: вул. Перемоги, 35, с. Музиківка, Херсонський район, Херсонська область) на користь Херсонської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 04851120, адреса: вул. Михайлівська, буд. 33, м. Херсон, Херсонська область, 73025) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Херсонської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 04851120, адреса: вул. Михайлівська, буд. 33, м. Херсон, Херсонська область, 73025) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя	О.  В.  Ус