ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/5236/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 280/5236/25 (суддя Максименко Л.Я., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач) щодо визначення ОСОБА_1 як особи, якій не здійснюється перерахунок розміру пенсії, протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», протиправною бездіяльність щодо не виплати компенсації втрати частини доходу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виключити ОСОБА_1 з кола осіб, яким не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, здійснити перерахунок розміру пенсії з 28.02.2017 року в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням всіх постанов КМУ щодо перерахунку пенсій, виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з 28.02.2017 року по дату фактичної виплати пенсії, з травня 2021 року по дату фактичної виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2017 у справі №335/10251/17 відповідачем було поновлено йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 26.02.2017. Також, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі № 280/3280/22 позивачу поновлено виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 01.05.2021. Сума пенсії за період з 01.05.2021 по 31.08.2023 в розмірі 78 018,41 грн.. Вказує, що згідно довідки від 26.05.2025 про розмір призначеної та виплаченої пенсії з березня 2021 року розмір пенсії позивача складає 2 690,69 грн. та в подальшому не змінюється. Позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення ОСОБА_1 як особи, якій не здійснюється перерахунок розміру пенсії, в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом застосування до пенсійних виплат особливості - “Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм.; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ”;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.02.2017 в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без застосування до пенсійних виплат особливості - “Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм.; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ” з виплатою компенсації втрати доходу у зв`язку з порушення строків виплати пенсії, з врахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позову судом відмовлено.
Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства України. Також зазначає про пропуск строку звернення до суду з даним позовом, адже пенсія є періодичним платежем.
Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 26.02.2017 по 30.04.2021 щомісячно отримував пенсійні виплати через АТ КБ «Приватбанк».
З 01.05.2021 було змінено спосіб виплати пенсії позивачу на поштове відділення з урахуванням вимог, передбачених Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 у справі № 335/10251/17, зокрема, змінено постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2017, зокрема, зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 26.02.2017 поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
На виконання постанови вказаної постанови Головним управлінням БерсуцькомуМ.Г. було поновлено пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 26.02.2017, з 26.02.2017 по 30.04.2021 позивач щомісячно отримував пенсійні виплати через АТ КБ «Приватбанк».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі № 280/3280/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не поновлення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником з 01 травня 2021 року.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі № 280/3280/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023, Головним управлінням ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 01.05.2021. Сума пенсії за період з 01.05.2021 по 31.08.2023 в розмірі 78 018,41грн., яка була перерахована на банківський рахунок АТ КБ «Приватбанк», зазначений у пенсійній справі ОСОБА_1 , була повернута банком у зв`язку із закриттям рахунку за заявою власника.
Згідно протоколу перерахунку пенсії № 923040816196 від 18.09.2023, загальний розмір пенсії позивача складає 2 611,22 грн. У графі “Особливості” вказаного протоколу призначення пенсії зазначено: “Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.– ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ” .
01.06.2025 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою та просив, зокрема, перерахувати розмір пенсії в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням всіх постанов КМУ щодо перерахунку пенсій.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.06.2025 повідомлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі №280/3280/22, зобов`язання щодо подальших перерахунків розміру пенсії не покладалось.
Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся до суду із вказаним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій відповідачем частині, з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до частини 2 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закон №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Як зазначено у статті 1 Закон №1058-IV мінімальна пенсія це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Згідно із абзацом 8 частини 2 статті 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
Відповідно статті 16 Закону №1058-IV застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 27 Закону №1058-IV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Статтею 42 Закону №1058 встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Отже, з дня призначення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом №1058-IV, будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.
Отже, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.
При цьому відповідач зазначає, що поновлено виплату пенсії без подальших перерахунків, в твердому розмірі, оскільки вищезазначені рішення суду не передбачають проведення масових перерахунки/індексації пенсії на загальних підставах.
Судом встановлено, що в протоколі призначення пенсії № 923040816196 від 18.09.2023, у графі “Особливості” зазначено: “Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.– ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ” .
Колегія суддів звертає увагу, що рішення суду у справах № 335/10251/17, №280/3280/22 не містять застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.
До того ж, Закон №1058-IV також не містить застережень щодо встановлення фіксованого (твердого) розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України, з огляду на що суд дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача на належний розрахунок пенсії.
З моменту поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону №1058-IV, будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.
Крім того, Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, що також підтверджує безпідставність доводів представника відповідача про відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії.
Таким чином, при призначенні позивачу пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість “Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.”, що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону №1058-ІV.
Враховуючи наведене, відповідач протиправно не проводив перерахунок пенсії позивачу з 26.02.2017 відповідно до положень частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обраним судом способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.02.2017 в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без застосування до пенсійних виплат особливості - “Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм.; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ”.
Щодо вимоги позивача про нарахування компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, суд зазначає наступне.
Статтею 55 Закону №262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). 
Відповідно до ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
З аналізу вищевикладеного випливає, що обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів.
Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перерахунок виплати пенсії має проводитися з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Щодо аргументів відповідача про недотримання строків звернення з позовом до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У постанові від 06.04.2022 у справі №553/4276/16-а Верховний Суд з посиланням на постанову Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Позивач, звертаючись до суду з цим позовом 19.06.2025, зазначив в позовній заяві, що 25.05.2025 представником була подана заява до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стан виконання судових рішень. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 28.05.2025 надало відповідь на звернення представника.
За встановлених обставин в їх сукупності, колегія суддів вважає, що про поновлення пенсії позивачу у твердому розмірі достеменно стало відомо з листа відповідача від 28.05.2025, тому, приймаючи до уваги, що з цим позовом позивач звернувся до суду 19.06.2025, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України, з дати, з якої позивач дізнався про порушення свого права, посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду є необґрунтованими.
В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.
Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З урахуванням результату апеляційного перегляду підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, відсутні.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 280/5236/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак