ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
18 березня 2026 року
м. Харків
справа № 641/7253/24
провадження № 22-ц/818/656/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Яцини В.Б., Тичкової О.Ю.
а участю секретаря – Муренченко С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» (після зміни назви ТОВ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ“), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 16 липня 2025 року, постановлене суддею Чайка І.В., 
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №216936 від 23.06.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» заборгованості в розмірі 33 315,57 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2022 року вона є внутрішньо переміщеною особою та наразі мешкає у м. Одеса. 10.10.2024 вона дізналась, що кошти на банківській картці, на яку вона отримує допомогу переселенця арештовані. При зверненні до банку їй було повідомлено, що її рахунок арештовано, оскільки вона перебуває у Єдиному реєстрі боржників. При зверненні до державного виконавця та отриманні постанови про арешт коштів їй стало відомо про те, що з неї здійснюється стягнення заборгованості на користь ТОВ «Дакорд Фінанс». Про існування вищезазначеного виконавчого напису та підстав виникнення вищевказаної заборгованості їй відомо не було. Будь – яких листів чи повідомлень від відповідача та/або приватного нотаріуса позивач не отримувала. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки був вчинений з порушенням вимог ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинення написів нотаріусів.
Заочним рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 16 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню – залишено без задоволення. 
Скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18.10.2024 року шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 216936, вчиненого 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, що перебуває в провадженні Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в рамках виконавчого провадження № 67806551.
В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що нотаріус під час видачі виконавчого напису № 216936 від 23.06.2021 не виконав вимог, щодо перевірки усіх необхідних документів передбачених пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису подається в тому числі документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вказує, що суд першої інстанції, повинен був з`ясувати обставину щодо направлення на адресу боржника відповідної вимоги про сплату боргу. Зазначає, що суд першої інстанції дійсно сприяв в отриманні додаткових доказів, а саме судом було ухвалено численні ухвали щодо витребування доказів, зокрема: - про витребування доказів у Київського державного нотаріального архіву; - про витребування доказів у Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; - про витребування доказів у Харківського обласного державного нотаріального архіву. Але суд не зазначає у своєму рішенні, що ухвалою суду від 24.02.2025 було також витребувано у відповідача ТОВ «Дакорд Фінанс» належним чином завірені копії документів (розрахунки заборгованості, докази безспірності боргу боржника перед кредитором), які подавалися по приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., та стали підставою для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису № 216936 від 23.06.2021 року. Як в матеріалах справи, які були викладені до електронного суду, так і в рішенні суду не вбачається, чи була вище зазначена ухвала суду направлена відповідачу. Чи отримав її взагалі відповідач, і чи є від нього будь-яка відповідь. Таким чином, на думку позивача, суд першої інстанції не здійснив всіх необхідних заходів для з`ясування обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення судового спору. Суд першої інстанції фактично відмовив у задоволенні позову через відсутність у позивача копії виконавчого напису № 216936 від 23.06.2021. При цьому існування даного документу підтверджується копією постанови начальника відділу Донецького ДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт коштів боржника від 07.10.2024, а також додатково підтверджується, що таке виконавче провадження існує відповідно до відповіді Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Отже наявність виконавчого провадження, фактично підтверджує, що виконавчий напис № 216936 від 23.06.2021 існує.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог.
Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою начальника відділу Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Миронової М.В. про арешт коштів боржника від 07.10.2024, накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого напису № 216936 від 23.06.2021 року.
08.05.2025 на виконання ухвали суду від 24.02.2025 Харківським обласним державним нотаріальним архівом надано відповідь, згідно якої документи приватного нотаріуса Остапенка Є.М. до нотаріального архіву не передавалися. 
25.06.2025 на виконання ухвали суду від 29.05.2025 Донецьким відділом державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області надано копії:
- постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2021 року;
- постанови про арешт майна боржника від 22.12.2021 року;
- постанови про розшук боржника від 15.02.2022 року;
- постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 06.05.2024 року;
- постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи – боржника у банку для здійснення видаткових операцій від 08.10.2024 року;
- постанови про зупинення виконавчих дій від 07.11.2024 року.
Щодо надання копії виконавчого напису № 216936 від 23.06.2021 року зазначено, що 28.05.2024 року внаслідок обстрілів території Краматорського району Донецької області, зокрема, внаслідок влучання за адресою м. Краматорськ, вул. Академічна, 20, що є юридичною адресою Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчі провадження, матеріальна технічна база та інше майно відділу були пошкоджені, у зв`язку з чим надати копії вищезазначеного виконавчого напису не уявляється можливим.
11.07.2025 на виконання ухвали суду від 29.05.2025 року Київський державний нотаріальний архів повідомив, що станом на 02.07.2025 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. архів та документи нотаріального діловодства на державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву не передавав.
Крім цього, судом 17.04.2025 року був направлений лист до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із проханням посприяти у виконанні вищевказаних ухвал суду в частині витребування доказів.
Станом на 16.07.2025 жодної відповіді/інформації на вищевказаний лист від 17.04.2025 Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) не надано.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц.
Згідно підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.
Зазначений висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц
Підпунктами 3.1 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Проте характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Частинами 1 - 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, обов`язок надання доказів у підтвердження своїх доводів є не тільки у позивача, але і у відповідача.
Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначила, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. при вчиненні 23.06.2021 виконавчого напису № 216936 не було дотримано вимог законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про усунення порушень.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Виходячи з вказаних норм процесуального права та позиції позивачки, саме відповідач повинен був надати суду докази у підтвердження надання приватному нотаріусу Остапенко Є.М. всіх належних документів для вчинення виконавчого напису, у тому числі кредитний договір, посвідчений нотаріально, вимогу до позивачки про усунення порушень за кредитним договором та докази направлення цієї вимоги на адресу позивачки, і докази у підтвердження отримання цієї вимоги позивачкою, або повернення її на адресу відповідача.
Однак, відповідачем навіть на виконання ухвали суду першої інстанції не були надані жодні документи, які були подані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а відтак відповідачем суду не було надано жодного доказу у підтвердження дотримання ним вимог закону при зверненні до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.
Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:
- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором
позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі №201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17.
Матеріали справи свідчать про те, що 09.06.2025 ТОВ “ ДАКОРД ФІНАНС “ здійснило перейменування юридичної особи, та змінило адресу реєстрації, а саме на ТОВ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ “ з місцем реєстрації: Україна, 01034, м. Київ, вул. Прорізна, б.11, офіс 1.
Судом апеляційної інстанції ухвалою від 21 січня 2026 року витребувано у ТОВ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ “ належним чином завірені копії документів ( договір, на підставі якого виникла заборгованість, розрахунки заборгованості, докази безспірності боргу боржника перед кредитором, тощо ), які подавалися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, та стали підставою для вчинення приватним нотаріусом виконавчого надпису за № 216936 від 23.06.2021 року. 
Вказана ухвала суду була направлена на адресу ТОВ “ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ “, згідно повідомлення товариством отримано копію ухвали Харківського апеляційного суду від 21 січня 2026 року – 28 січня 2026 року, між тим вимоги ухвали товариством не виконано, витребувані судом документи – не надано. 
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи позивачки знайшли своє підтвердження, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням порядку вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, не оцінені надані докази, судом неправильно застосовані норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви у сумі 968,96 грн та за подання апеляційної скарги у сумі 1453,44 грн., а всього 2422,40 грн.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 – задовольнити.
Заочне рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 16 липня 2025 року – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» (після зміни назви ТОВ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “СІТІ КОЛЕКТ“), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню – задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, зареєстрований в реєстрі за № 216936, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» заборгованості у розмірі 33 315,57 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» на користь  ОСОБА_1  судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2422,40 грн.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий –        Н.П. Пилипчук

Судді –        В.Б. Яцина

О.Ю. Тичкова