154/534/26 
2/154/744/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
21 квітня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області
у складі: головуючого судді Вітера І.Р.,
за участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
05 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 59 517,34 грн. 
Стислий виклад позовних вимог.
Позов обґрунтований тим, що 21 березня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту кредитодавця було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1368-2015. На підтвердження укладення договору позивач посилається на те, що відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор С7760 для підписання кредитного договору, а також на те, що укладення договору відбулося після входу відповідача до особистого кабінету, ознайомлення з умовами кредитування та вчинення ним відповідних дій в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. 
Позивач зазначає, що за умовами кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 15 000,00 грн строком на 300 днів, із базовим періодом 14 днів, комісією за видачу кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, зниженою процентною ставкою 1,20 % на день та стандартною процентною ставкою 1,50 % на день. 
На обґрунтування факту надання кредитних коштів позивач посилається на те, що ним через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за допомогою системи LiqPay було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем, чим кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі. Також позивач зазначає, що відповідач частково погашав заборгованість, чим фактично визнав укладення договору та виникнення зобов`язань за ним. 
За доводами позивача, відповідач у подальшому належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, унаслідок чого станом на 18 грудня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 59 517,34 грн, з яких 12 888,50 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 46 628,84 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 
У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1368-2015 від 21 березня 2024 року в сумі 59 517,34 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн. 
Процесуальні дії та рішення у справі.
Ухвалою суду від 11 лютого 2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.
Представник позивача в поданій до суду позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі та не заперечував щодо можливого ухвалення у справі заочного рішення. 
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань по суті справи не подав.
У зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, відсутністю поданого відзиву, а також з огляду на відсутність заперечень позивача щодо такого порядку розгляду, суд відповідно до статті 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін.
Судом встановлено, що 21 березня 2024 року о 11 год. 39 хв. між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1368-2015 продукту «НА ВСЕ». У договорі позичальник зазначений як ОСОБА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 24 червня 2019 року, РНОКПП НОМЕР_2 . У реквізитах позичальника також зазначено місце проживання: АДРЕСА_1 , електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер особистого електронного платіжного засобу НОМЕР_3 , а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором С7760. 
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору кредитодавець відкрив для позичальника невідновлювану кредитну лінію та надав грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором. Пунктом 2.4 договору визначено, що метою отримання кредиту є задоволення особистих потреб позичальника. 
Як вбачається зі змісту договору та доданих до нього документів, договір укладено в електронній формі. Відповідно до пунктів 3.1-3.4 договору для його укладення позичальник подавав інформацію через вебсайт кредитодавця, проходив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, після чого для доступу до особистого кабінету використовувався одноразовий пароль, що надсилався кредитодавцем каналом комунікації, наданим позичальником. За змістом пункту 3.8 договору, у разі погодження із запропонованими умовами позичальник надає акцепт шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а накладення такого підпису здійснюється шляхом введення отриманого одноразового паролю у відповідне поле форми на вебсайті кредитодавця. 
Згідно з Правилами відкриття кредитної лінії продукту «НА ВСЕ», які затверджені наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 12-П від 27 лютого 2024 року та є невід`ємною частиною договору, акцепт є відповіддю заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції кредитодавця укласти договір в електронній формі, що здійснюється в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. У цих же Правилах визначено, що логіном особистого кабінету є номер мобільного телефону заявника, а одноразовий ідентифікатор може передаватися заявнику, зокрема, у смс-повідомленні або через інші засоби зв`язку, вказані ним у системі кредитодавця. 
У розділі 4 договору, на який посилається позивач, визначено істотні умови кредитування, а саме: сума кредиту становить 15 000,00 грн, строк кредитування - 300 днів, базовий період - 14 днів, комісія за видачу кредиту - 15 % від суми кредиту, знижена процентна ставка - 1,20 % на день, стандартна процентна ставка - 1,50 % на день. Також у договорі зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату його укладення за весь строк кредитування складає 77 460,66 грн, загальні витрати за споживчим кредитом - 62 460,66 грн, а денна процентна ставка - 1,388 %. 
Пунктом 2.3 договору визначено рекомендований графік оплат для повного погашення кредиту протягом перших 140 днів з дати його отримання ануїтетними платежами. У наданому договорі наведено, зокрема, такі граничні терміни платежів: 03 квітня 2024 року, 17 квітня 2024 року, 01 травня 2024 року, 15 травня 2024 року, 29 травня 2024 року, 12 червня 2024 року, 26 червня 2024 року, 10 липня 2024 року, 24 липня 2024 року та 07 серпня 2024 року, із зазначенням структури платежу щодо погашення суми кредиту та процентів і комісії. 
Відповідно до пункту 5.1 договору позичальник зобов`язувався повертати кредитодавцю отриманий кредит в останні дні останніх восьми базових періодів строку кредитування згідно з графіком платежів за договором за зниженою ставкою шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця. Кредит вважається повернутим з моменту зарахування повної суми виданого кредиту на банківський рахунок кредитодавця. 
З Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1368-2015 вбачається, що графік платежів був розрахований як за стандартною ставкою 1,50 % на день, так і за зниженою ставкою 1,20 % на день. У Паспорті споживчого кредиту зазначено, що у випадку здійснення позичальником належної та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом та комісії відповідно до графіку оплат без прострочення внесення планових платежів застосовується знижена процентна ставка, внаслідок чого орієнтовна загальна вартість кредиту зменшується. 
На підтвердження виконання кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту до матеріалів справи долучено квитанцію про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи, з якої вбачається, що 21 березня 2024 року о 11:39 здійснено операцію на суму 15 000,00 грн із призначенням платежу: видача кредитних коштів за договором 1368-2015 від 21 березня 2024 року. У квитанції зазначено номер платіжного інструменту отримувача 516874*48, платіжну систему MASTERCARD та ідентифікатор операції 2440060305. 
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1368-2015 від 21 березня 2024 року, відповідно до якої 21 березня 2024 року проведено операцію «Видача кредиту» через LiqPay, платіж № 2440060305, на картку з маскою НОМЕР_3 на суму 15 000,00 грн. У довідці зазначено, що кошти перераховано ОСОБА_1 за кредитним договором № 1368-2015 від 21 березня 2024 року. 
Щодо розрахунку заборгованості.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 1368-2015 від 21 березня 2024 року, складеного станом на 18 грудня 2025 року, вбачається, що 21 березня 2024 року відповідачу було надано кредит у сумі 15 000,00 грн. Цього ж дня у розрахунку відображено нарахування процентів за користування кредитом у сумі 180,00 грн за ставкою 1,20 % на день, а також нарахування комісії за видачу кредиту у сумі 2 250,00 грн. Загалом станом на кінець 21 березня 2024 року у розрахунку обліковано: основний борг 15 000,00 грн, нараховані та непогашені проценти 180,00 грн, нараховану та непогашену комісію 2 250,00 грн. 
У період з 21 березня 2024 року по 03 квітня 2024 року включно позивачем у розрахунку відображено щоденне нарахування процентів за ставкою 1,20 % на день, тобто по 180,00 грн на день на суму кредиту 15 000,00 грн. За 14 днів такого періоду сума нарахованих процентів склала 2 520,00 грн, а залишок непогашених процентів станом на 03 квітня 2024 року у розрахунку становив 2 520,00 грн. При цьому залишок непогашеної комісії продовжував обліковуватись у сумі 2 250,00 грн. 
04 квітня 2024 року у розрахунку відображено нарахування процентів за ставкою 1,50 % на день у сумі 225,00 грн та окремо відображено платіж у сумі 4 624,52 грн. Після відображення цього платежу в розрахунку зазначено, що залишок непогашених процентів становить 225,00 грн, а залишок непогашеної комісії - 145,48 грн, тоді як сума основного боргу залишилась 15 000,00 грн. 
У період з 05 квітня 2024 року по 17 квітня 2024 року включно у розрахунку знову відображено нарахування процентів за ставкою 1,20 % на день по 180,00 грн щоденно. Станом на 17 квітня 2024 року у розрахунку залишок непогашених процентів становив 2 565,00 грн. Цього ж дня відображено платіж у сумі 2 565,00 грн, після чого залишок непогашених процентів у розрахунку визначено як 0,00 грн, а залишок непогашеної комісії далі обліковувався у сумі 145,48 грн. 
18 квітня 2024 року у розрахунку окремо відображено платіж у сумі 145,48 грн. Після цього у графі залишку непогашеної комісії зазначено 0,00 грн. Одночасно цього ж дня у розрахунку відображено нарахування процентів за користування кредитом у сумі 180,00 грн, у зв`язку з чим залишок непогашених процентів на 18 квітня 2024 року становив 180,00 грн. Саме цей платіж 18 квітня 2024 року мною раніше був пропущений. 
У період з 18 квітня 2024 року по 01 травня 2024 року включно у розрахунку відображено нарахування процентів за ставкою 1,20 % на день на суму кредиту 15 000,00 грн, тобто по 180,00 грн щоденно. Станом на 01 травня 2024 року у розрахунку відображено платіж у сумі 3 426,78 грн. Після цього платежу сума основного боргу у розрахунку зменшена до 14 093,22 грн, а залишок непогашених процентів визначено як 0,00 грн. 
У період з 02 травня 2024 року по 15 травня 2024 року включно проценти у розрахунку нараховувалися вже на зменшений основний борг 14 093,22 грн за ставкою 1,20 % на день, що становило 169,11 грн на день. Станом на 15 травня 2024 року у розрахунку відображено платіж у сумі 3 572,26 грн. Після цього платежу основний борг у розрахунку зменшено до 12 888,50 грн, а залишок непогашених процентів знову визначено як 0,00 грн. 
У період з 16 травня 2024 року по 29 травня 2024 року включно проценти у розрахунку нараховувалися на суму основного боргу 12 888,50 грн за ставкою 1,20 % на день, що становило 154,66 грн на день. Станом на 29 травня 2024 року у розрахунку залишок непогашених процентів визначено у сумі 2 165,24 грн. 
Починаючи з 30 травня 2024 року, у розрахунку відображено зміну ставки на 1,50 % на день. Від цієї дати проценти нараховувалися на основний борг 12 888,50 грн у сумі 193,32 грн щоденно. Таке щоденне нарахування за ставкою 1,50 % у розрахунку відображалось без внесення подальших платежів і продовжувалось до 14 січня 2025 року включно. Станом на 14 січня 2025 року залишок непогашених процентів у розрахунку становив 46 628,84 грн. 
З 15 січня 2025 року у розрахунку зазначено ставку 0,00 %, а розмір основного боргу 12 888,50 грн та залишок непогашених процентів 46 628,84 грн надалі не змінювалися до дати, на яку сформовано розрахунок, тобто до 18 грудня 2025 року. У цьому ж розрахунку окремо зазначено, що залишок відсотків за статтею 625 ЦК України, залишок комісій та залишок штрафів становлять 0,00 грн. 
Отже, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що за договором № 1368-2015 відповідачем були здійснені платежі: 04 квітня 2024 року - 4 624,52 грн, 17 квітня 2024 року - 2 565,00 грн, 18 квітня 2024 року - 145,48 грн, 01 травня 2024 року - 3 426,78 грн, 15 травня 2024 року - 3 572,26 грн. Загальна сума відображених у розрахунку платежів становить 14 334,04 грн. Станом на 18 грудня 2025 року у розрахунку визначено заборгованість у загальному розмірі 59 517,34 грн, з яких 12 888,50 грн - основний борг, 46 628,84 грн - непогашені проценти. 
Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду.
А. Щодо доведеності факту укладення кредитного договору та дійсності правочину.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор є алфавітно-цифровою послідовністю, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частиною дванадцятою статті 11 цього Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Як встановлено судом, 21 березня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1368-2015 продукту «НА ВСЕ». У договорі зазначено дату та час його укладення - 11 год. 39 хв. 21 березня 2024 року, а також персональні дані позичальника: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, РНОКПП, місце проживання, електронну адресу та номер особистого електронного платіжного засобу. У реквізитах сторін договору також прямо зазначено, що договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором С7760. 
Зі змісту пунктів 3.7, 3.8 договору вбачається, що після прийняття кредитодавцем рішення про можливість укладення договору позичальнику через особистий кабінет надається оферта, а у разі погодження з її умовами позичальник надає відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції кредитодавця шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем каналом комунікації, вказаним позичальником у його інформаційно-телекомунікаційній системі. Накладення позичальником такого електронного підпису здійснюється шляхом введення отриманого одноразового паролю у відповідне поле форми на вебсайті кредитодавця. Аналогічний порядок акцепту оферти та підписання договору одноразовим ідентифікатором визначений і Правилами відкриття кредитної лінії, які є невід`ємною частиною договору. 
Таким чином, укладення спірного кредитного договору відбулося шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором у порядку, прямо передбаченому ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», умовами самого договору та Правилами відкриття кредитної лінії. Сукупність наданих доказів підтверджує, що саме відповідач, використовуючи власні персональні дані, особистий кабінет та одноразовий ідентифікатор С7760, здійснив акцепт оферти кредитодавця та підписав договір. 
Будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідач не вчиняв дій, необхідних для укладення договору, що його персональні дані були використані без його волі, або що спірний договір оспорений ним у встановленому законом порядку як недійсний чи неукладений, матеріали справи не містять. За таких обставин суд доходить висновку, що факт укладення між сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 1368-2015 від 21 березня 2024 року є доведеним, а сам правочин є дійсним і таким, що породив для сторін взаємні цивільні права та обов`язки.
Б. Щодо доведеності факту надання кредиту та виникнення обов`язку його повернення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина друга цієї статті передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк. 
За змістом наведених норм обов`язок позичальника повернути кредитні кошти та сплатити проценти виникає лише за умови доведеності факту належного виконання кредитодавцем свого первинного обов`язку, а саме надання грошових коштів у розпорядження позичальника. Саме тому у спорах про стягнення заборгованості за кредитним договором встановлення факту видачі кредиту має визначальне значення для вирішення спору по суті. 
Судом установлено, що відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору про відкриття кредитної лінії № 1368-2015 кредитодавець відкрив для відповідача невідновлювану кредитну лінію та надав йому кредит у грошовій формі для задоволення особистих потреб, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором. Рекомендований графік оплат, викладений у пункті 2.3 договору, передбачав перші платежі 03 квітня 2024 року, 17 квітня 2024 року, 01 травня 2024 року та 15 травня 2024 року, що також свідчить про настання для відповідача обов`язку виконувати грошове зобов`язання у визначені договором строки. 
Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується квитанцією про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи, з якої вбачається, що 21 березня 2024 року о 11:39 здійснено платіж на суму 15 000,00 грн із призначенням платежу: видача кредитних коштів за договором 1368-2015 від 21 березня 2024 року. У цій квитанції зазначено номер платіжного інструменту отримувача 516874*48, а платником визначено ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». 
Наведені відомості узгоджуються зі змістом самого кредитного договору, в якому як платіжний засіб позичальника зазначено картку з номером НОМЕР_3 , а також із розрахунком заборгованості, у якому прямо вказано, що за договором № 1368-2015 від 21 березня 2024 року сума наданого кредиту становила 15 000,00 грн. Таким чином, подані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують не лише факт ініціювання платіжної операції кредитодавцем, а й факт зарахування кредитних коштів саме на той платіжний засіб, який був зазначений у договорі як платіжний засіб відповідача. 
Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що після видачі кредиту відповідач здійснював платежі у рахунок погашення заборгованості, зокрема 04 квітня 2024 року на суму 4 624,52 грн, 17 квітня 2024 року на суму 2 565,00 грн, 18 квітня 2024 року на суму 145,48 грн, 01 травня 2024 року на суму 3 426,78 грн та 15 травня 2024 року на суму 3 572,26 грн. Такі дії є несумісними з запереченням факту отримання кредиту, оскільки свідчать про виконання відповідачем зобов`язання, що виникло саме з укладеного кредитного договору. 
За таких обставин суд доходить висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 15 000,00 грн за Договором про відкриття кредитної лінії № 1368-2015 від 21 березня 2024 року, а відтак і виникнення у відповідача обов`язку повернути отримані кошти та виконувати інші грошові зобов`язання за договором у строки та в порядку, визначені його умовами і законом.
В. Щодо структури та змісту зобов`язання боржника, розрахунку заборгованості.
Із умов договору вбачається, що плата за користування кредитом складається з двох елементів: процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Базовий період сплати процентів становить 14 календарних днів; стандартна процентна ставка визначена у розмірі 1,50 % за кожен день користування кредитом; комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми виданого кредиту та є одноразовою; строк кредитування становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредитних коштів, а дата повернення кредиту визначена як 14 січня 2025 року. Умовами договору також передбачено, що кредит повертається частинами протягом останніх восьми базових періодів строку кредитування згідно з графіком платежів. 
Водночас суд виходить з того, що свобода договору не є абсолютною, а зміст правочину не може суперечити імперативним приписам закону. Так, відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а за змістом частин першої, другої статті 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину вимог, установлених, зокрема, статтею 203 цього Кодексу, є підставою недійсності правочину, причому правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом.
Спеціальним законом у спірних правовідносинах є Закон України «Про споживче кредитування», який прямо передбачає, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, навіть за наявності підписаного сторонами договору суд не вправі застосовувати ті його умови, які суперечать імперативним приписам законодавства про споживче кредитування, зокрема щодо граничного розміру денної процентної ставки, порядку зарахування платежів та інших гарантій захисту прав споживача.
Так, відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються як проценти, так і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Частиною п`ятою статті 8 цього Закону встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон № 3498-IX, яким було внесено відповідні зміни, набрав чинності 24 грудня 2023 року. 
Спірний договір укладений 21 березня 2024 року, тобто вже після набрання чинності зазначеними змінами. При цьому у самому договорі сторонами визначено, що денна процентна ставка на дату укладення договору становить 1,388 %, а орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування - 77 460,66 грн, із загальними витратами за кредитом 62 460,66 грн. Отже, вже із самого тексту договору вбачається, що погоджений сторонами економічний механізм кредитування виходить за межі встановленого законом максимального розміру денної процентної ставки 1 %. 
Тому суд виходить з того, що після 24 грудня 2023 року у договорах споживчого кредиту не підлягають застосуванню ті умови щодо процентів та інших платежів кредитодавця, які в сукупності формують денну процентну ставку понад 1 % на день. Саме з цієї причини заявлений позивачем розрахунок не може бути прийнятий судом без перевірки лише з огляду на те, що він арифметично узгоджується із внутрішньою моделлю, закладеною самим кредитодавцем у договір і розрахунок. Вирішальним є не внутрішня узгодженість такого розрахунку, а його відповідність імперативним нормам спеціального закону. 
Окремо суд звертає увагу на черговість зарахування платежів. Відповідно до статті 19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу - прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу - неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Комісія за видачу кредиту за своїм змістом не є ні сумою кредиту, ні процентами за користування кредитом, а тому належить до інших платежів і може погашатися лише у третю чергу. Така ж черговість прямо передбачена і пунктом 6.8 Правил відкриття кредитної лінії, які є невід`ємною частиною договору.
Однак з поданого позивачем розрахунку вбачається, що кредитодавець застосував інший порядок зарахування платежів. Так, після платежу 04 квітня 2024 року в сумі 4 624,52 грн основний борг у розрахунку залишився незмінним - 15 000,00 грн, натомість фактично були погашені нараховані проценти та майже повністю комісія, залишок якої визначено у сумі 145,48 грн. Надалі саме ця сума 145,48 грн була окремо сплачена 18 квітня 2024 року, тобто до моменту початку зменшення тіла кредиту позивач повністю погасив комісію, хоч така комісія, як інший платіж, мала б задовольнятися лише у третю чергу. 
Отже, суд доходить висновку, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути покладений в основу рішення без самостійної перевірки судом, оскільки він побудований із застосуванням механізму нарахування, який підлягає оцінці на відповідність статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а також із застосуванням порядку зарахування платежів, що не відповідає статті 19 цього Закону. 
Суд враховує правову позицію, викладену у постанові обєднаної палати КГС ВС від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19, відповідно до якої суд має зясувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. 
Г. Щодо контрольного перерахунку заборгованості.
Суд виходить з того, що в цій справі сам по собі наведений у пункті 2.3 договору графік ануїтетних платежів є рекомендаційним та не створював для відповідача окремих обов`язкових строків погашення тіла кредиту та процентів, порушення яких автоматично тягло б виникнення прострочення, оскільки зі змісту пункту 2.2 договору вбачається, що позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування, а пункт 2.3 містить саме рекомендований порядок дострокового погашення для мінімізації загальних витрат. Відтак платежі, здійснені відповідачем у межах строку кредитування, суд оцінює як такі, що підлягали зарахуванню не в рахунок простроченої, а в рахунок поточної заборгованості. 
Відповідно до статті 19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у встановленій законом черговості: у першу чергу - прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом, у третю чергу - неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Отже, комісія за видачу кредиту як інший платіж не могла погашатися раніше суми кредиту та процентів за користування кредитом. 
Разом з тим стаття 19 Закону України «Про споживче кредитування», визначаючи черги погашення, не встановлює внутрішнього пріоритету між сумою кредиту та процентами за користування кредитом у межах однієї й тієї ж черги. Тобто закон не містить правила про те, що в межах другої черги сплачена сума має бути зарахована спочатку виключно на проценти, або, навпаки, спочатку виключно на тіло кредиту. За відсутності такого прямого нормативного припису та з урахуванням того, що кредитодавець не вправі на власний розсуд односторонньо обирати більш обтяжливий для споживача спосіб зарахування платежу, суд вважає обґрунтованим застосувати у межах відповідної черги пропорційний розподіл сплачених коштів між тілом кредиту та процентами за користування кредитом відповідно до їх фактичного співвідношення на дату кожного платежу. 
Такий підхід, на переконання суду, є найбільш узгодженим із завданням цивільного судочинства та його основними засадами. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, а до основних засад цивільного судочинства належать, зокрема, верховенство права, змагальність сторін і пропорційність. Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 зазначив, що у відносинах споживчого кредитування споживач є слабкою стороною договору та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Саме тому застосування пропорційного способу зарахування платежів у межах однієї черги виключає односторонню перевагу кредитодавця, не допускає штучного збільшення залишку основного боргу чи процентів залежно від обраного ним способу обліку та забезпечує справедливий баланс інтересів сторін. 
Отже, при контрольному перерахунку заборгованості суд виходив з такого алгоритму: за основу береться фактично надана сума кредиту; нарахування підлягають перевірці з урахуванням обмежень, встановлених статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування»; кожен платіж відповідача має зараховуватися відповідно до черговості, визначеної статтею 19 цього Закону; комісія за видачу кредиту як інший платіж може враховуватися лише у третю чергу; у межах другої черги, за відсутності встановленого законом чи договором внутрішнього пріоритету між тілом кредиту та процентами за користування кредитом, сплачена сума підлягає розподілу між цими складовими пропорційно їх розміру на дату платежу. Лише після такого поетапного перерахунку може бути визначений дійсний розмір заборгованості, що підлягає стягненню у справі. 
Поетапний контрольний перерахунок заборгованості
При перерахунку суд взяв за основу фактично надану відповідачу суму кредиту 15 000,00 грн, відображену у договорі, квитанції про перерахування коштів та розрахунку позивача. 
За період з 21 березня 2024 року по 04 квітня 2024 року включно, тобто за 15 календарних днів користування кредитом, на суму 15 000,00 грн підлягали нарахуванню проценти в розмірі 2 250,00 грн із розрахунку 150,00 грн на день. Станом на 04 квітня 2024 року сукупний обсяг другої черги становив 17 250,00 грн, з яких 15 000,00 грн - тіло кредиту та 2 250,00 грн - проценти. У цей день відповідач сплатив 4 624,52 грн. Тому із цієї суми в рахунок тіла кредиту підлягає зарахуванню 4 021,32 грн (), а в рахунок процентів - 603,20 грн. Після цього залишок тіла кредиту становить 10 978,68 грн, а залишок непогашених процентів - 1 646,80 грн. 
За період з 05 квітня 2024 року по 17 квітня 2024 року включно, тобто за 13 календарних днів, на залишок тіла кредиту 10 978,68 грн підлягали нарахуванню проценти у сумі 1 427,27 грн із розрахунку 109,79 грн на день. З урахуванням залишку раніше непогашених процентів 1 646,80 грн, загальна сума процентів станом на 17 квітня 2024 року становила 3 074,07 грн, а сукупний обсяг другої черги - 14 052,75 грн. У цей день відповідач сплатив 2 565,00 грн, з яких у рахунок тіла кредиту підлягає зарахуванню 2 003,90 грн, а у рахунок процентів - 561,10 грн. Після цього залишок тіла кредиту становить 8 974,78 грн, а залишок непогашених процентів - 2 512,97 грн. 
18 квітня 2024 року на залишок тіла кредиту 8 974,78 грн підлягали нарахуванню проценти у сумі 89,75 грн. З урахуванням попереднього залишку процентів їх загальна сума на цю дату становила 2 602,72 грн. У цей же день відповідач сплатив 145,48 грн, з яких у рахунок тіла кредиту підлягає зарахуванню 112,77 грн, а у рахунок процентів - 32,71 грн. Після цього залишок тіла кредиту становить 8 862,01 грн, а залишок непогашених процентів - 2 570,01 грн. 
За період з 19 квітня 2024 року по 01 травня 2024 року включно, тобто за 13 календарних днів, на залишок тіла кредиту 8 862,01 грн підлягали нарахуванню проценти в сумі 1 152,06 грн із розрахунку 88,62 грн на день. Разом із залишком раніше непогашених процентів 2 570,01 грн сума процентів станом на 01 травня 2024 року становила 3 722,07 грн. 01 травня 2024 року відповідач сплатив 3 426,78 грн, із яких у рахунок тіла кредиту підлягає зарахуванню 2 413,22 грн, а у рахунок процентів - 1 013,56 грн. Після цього залишок тіла кредиту становить 6 448,79 грн, а залишок непогашених процентів - 2 708,51 грн. 
За період з 02 травня 2024 року по 15 травня 2024 року включно, тобто за 14 календарних днів, на залишок тіла кредиту 6 448,79 грн підлягали нарахуванню проценти в сумі 902,86 грн із розрахунку 64,49 грн на день. З урахуванням залишку раніше непогашених процентів 2 708,51 грн, їх загальна сума станом на 15 травня 2024 року становила 3 611,37 грн. У цей день відповідач сплатив 3 572,26 грн, з яких у рахунок тіла кредиту підлягає зарахуванню 2 289,90 грн, а у рахунок процентів - 1 282,36 грн. Після цього залишок тіла кредиту становить 4 158,89 грн, а залишок непогашених процентів - 2 329,01 грн. 
Таким чином, із загальної суми фактично сплачених відповідачем коштів 14 334,04 грн у рахунок погашення тіла кредиту підлягає зарахуванню 10 841,11 грн, а в рахунок погашення процентів - 3 492,93 грн. Оскільки суми здійснених платежів не покрили навіть повністю заборгованість другої черги, підстав для зарахування будь-якої їх частини в рахунок комісії не було. 
Після останнього платежу 15 травня 2024 року залишок тіла кредиту становив 4 158,89 грн. За період з 16 травня 2024 року по 14 січня 2025 року включно, тобто за 244 календарні дні до закінчення строку кредитування, на цю суму підлягали нарахуванню проценти у розмірі 10 147,96 грн із розрахунку 41,59 грн на день. Разом із залишком раніше непогашених процентів 2 329,01 грн загальна сума непогашених процентів станом на 14 січня 2025 року становить 12 476,97 грн. 
Отже, за результатами контрольного перерахунку заборгованість відповідача за Договором про відкриття кредитної лінії № 1368-2015 від 21 березня 2024 року станом на дату закінчення строку кредитування складається з 4 158,89 грн непогашеного тіла кредиту, 12 476,97 грн непогашених процентів за користування кредитом, а також 2 250,00 грн комісії за видачу кредиту, яка була нарахована при видачі кредиту та, з огляду на черговість зарахування платежів, передбачену статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування», не погашалася, оскільки здійснених відповідачем платежів не вистачило навіть на повне погашення другої черги. Таким чином, загальний розмір заборгованості, визначений судом за результатами контрольного перерахунку, становить 18 885,86 грн. 
Висновок за результатами розгляду справи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає частковому задоволенню.
Судом установлено факт укладення між сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 1368-2015 від 21 березня 2024 року, факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 15 000,00 грн, а також факт невиконання відповідачем у повному обсязі взятих на себе грошових зобов`язань за цим договором.
Разом з тим поданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути покладений в основу рішення суду в повному обсязі, оскільки він здійснений без дотримання імперативних вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо граничного розміру плати за користування кредитом та черговості зарахування здійснених позичальником платежів. У зв`язку з цим судом проведено контрольний перерахунок заборгованості.
За результатами такого перерахунку суд визначив, що станом на дату закінчення строку кредитування заборгованість відповідача за Договором про відкриття кредитної лінії № 1368-2015 від 21 березня 2024 року становить 18 885,86 грн, з яких: 4 158,89 грн - непогашене тіло кредиту, 12 476,97 грн - непогашені проценти за користування кредитом, 2 250,00 грн - комісія за видачу кредиту.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість саме у вказаному розмірі, а в решті заявлених позовних вимог слід відмовити.
Судові витрати.
Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, що підтверджується матеріалами справи. Інших судових витрат, які підлягали б розподілу, матеріали справи не містять. Ціна позову становить 59 517,34 грн. 
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначив до стягнення 18 885,86 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог за формулою: 18 885,86 грн ? 2 662,40 грн / 59517,34 грн = 844,82 грн. 
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 844,82 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-289, 354, 355 ЦПК України, статтями 203, 215, 526, 530, 626, 627, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 8, 19 Закону України «Про споживче кредитування», суд, - 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1368-2015 від 21 березня 2024 року в сумі 18 885,86 грн (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 86 копійок), з яких: 4 158,89 грн - непогашене тіло кредиту, 12 476,97 грн - непогашені проценти за користування кредитом, 2 250,00 грн - комісія за видачу кредиту. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 844,82 грн (вісімсот сорок чотири гривні 82 копійки).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, електронна пошта: esud@creditkasa.ua, телефон: 0800200221, наявний електронний кабінет. 
Представник позивача: Синяк Іванна Олександрівна, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , телефон: НОМЕР_5 . 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ігор Вітер