П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.02.2026  	Справа №607/21680/25 Провадження №3/607/505/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., за участю секретаря судового засідання Жук Д.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Снітинського Б.Є., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , працює стоматологом-хірургом в «Студії пародонтології», 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),
встановила:
11.10.2025 о 01:53 в м. Тернополі, вул. Об`їзна, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного при ладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML №ARMF-0310 (повірка дійсна до 14.11.2025), що підтверджується тестом №752 від 11.10.2025, результати огляду становлять 1,10% проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння згідний, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху (далі – ПДР). 
У судовому засіданні 28.10.2025 ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Заявив письмове клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та залучення захисника.
19.11.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення протоколу про адміністративне правопорушення до УПП в Тернопільській області ДПП на доопрацювання, згідно з якою: ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає та вважає складений відносно нього поліцейським УПП в Тернопільській області протокол про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимим доказом у справі. У матеріалах судової справи наявні такі недоліки, які, на його думку, потребують усунення:
- в матеріалах справи відсутній супровідний лист начальника УПП в Тернопільській області, яким протокол про адміністративне правопорушення від 11.10.2025, складений відносно ОСОБА_1 , був скерований голові Тернопільського міськрайонного суду, що унеможливлює встановлення повного та чіткого переліку письмових і електронних документів, що направлялися до суду, їх кількості та законності походження, що суперечить вимогам діловодства;
- у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_2 , однак не зазначено про те, яке відношення до автомобіля має ОСОБА_3 ;
- матеріали справи не містять належних письмових або електронних доказів, які б підтверджували законну підставу для зупинки транспортного засобу 11.10.2025 по вул. Об`їзній, 11 у м. Тернополі; 
- огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився із використанням газоаналізатора «Алкотестер Драгер 7510 OIML», однак у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують його сертифікацію, повірку, калібрування, градуювання, а також законність використання такого приладу органами Національної поліції України, що ставить під сумнів достовірність зафіксованого результату 1,10 проміле;
- у протоколі та матеріалах справи відсутні відомості про пропозицію ОСОБА_1 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, направлення на такий огляд або відмову від нього, що свідчить про недотримання вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції;
- відеозапис із нагрудної камери поліцейського не відтворює подію правопорушення, оскільки призупинений заставкою, у зв`язку з чим потребує відновлення;
- у матеріалах справи відсутні належно посвідчені посадові інструкції інспектора поліції ОСОБА_4 на складання протоколу, правові підстави його перебування на службі у зазначений час та місці, графіки та журнали розстановки нарядів, а також докази перебування відповідних технічних засобів відеофіксації і газоаналізатора на балансі УПП та законності їх використання;
- у справі відсутні докази керування 11.10.2025 ОСОБА_1 транспортним засобом по вул. Об`їзна, 11 у м. Тернополі, а також докази роз`яснення йому процесуальних прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;
- наявні у справі компакт диски із фрагментами відеозаписів є копіями цифрового доказу та жодним чином не завірені цифровими електронними підписами поліцейського, який формував дані відеозаписи на диску.
Водночас ОСОБА_1 зазначає, що із наданих відеоматеріалів не вбачається ознак алкогольного сп`яніння: його мова та координація рухів не порушені, поведінка адекватна, зовнішні ознаки сп`яніння відсутні. За таких обставин зазначені поліцейським ознаки сп`яніння є надуманими, сумнівними та не можуть братися судом до уваги при ухваленні рішення.
Крім цього, 19.11.2025 до суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_1 на протокол про адміністративне правопорушення, у яких просить закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У письмових запереченнях повторено аргументи, наведені у заяві про повернення адміністративних матеріалів. Водночас ОСОБА_1 також зазначив, що рапорт не може бути належним і допустимим доказом у справі, а проведений поліцейським огляд здійснювався без участі захисника. Крім того, інспектор поліції не склав направлення на проведення медичного огляду у спеціалізованому закладі охорони здоров`я та відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про його проведення, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер. У зв`язку з цим ОСОБА_1 був змушений самостійно звернутися до спеціалізованого медичного закладу з метою підтвердження відсутності стану алкогольного сп`яніння, однак через відсутність письмового направлення поліцейського йому було відмовлено у проведенні огляду. Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений можливості належним чином довести факт не перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Також 19.11.2025 до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що 11.10.2025 о 02:36, з огляду на крайню необхідність, керував автомобілем по вул. Об`їзній у м. Тернополі з метою дістатися додому для прийняття медикаментів через сильний головний біль, оскільки аптеки у нічний час не працювали. До цього він перебував по вул. Микулинецькій, де здійснював ремонт ходової частини автомобіля. Рухаючись по вул. Об`їзній, він заїхав на територію газозаправної станції з метою огляду передньої ходової частини автомобіля після ремонту. Після паркування помітив, що позаду зупинився службовий автомобіль поліції, з якого вийшли працівники поліції та підійшли до нього. Поліцейські спочатку вказували на нібито наявну технічну несправність автомобіля, згодом – на начебто порушення правил користування покажчиком повороту, що, за твердженням ОСОБА_1 , не відповідало дійсності, оскільки він дотримувався правил дорожнього руху, а транспортний засіб був технічно справним. На його вимогу надати докази вчинення ним порушень ПДР поліцейські відреагували агресивно та погрожували притягненням до відповідальності за ст. 122 КУпАП, однак жодних адміністративних матеріалів за цією статтею складено не було. Після цього поліцейські запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, попри відсутність будь-яких ознак сп`яніння. ОСОБА_1 пояснив, що перед поїздкою протирав кермо та ручку коробки передач антибактеріальною серветкою зі вмістом спирту, а також використовував аерозоль для полоскання ротової порожнини з лікувальною метою, у складі якого могла міститися незначна кількість етилового спирту. При цьому він наголосив, що алкогольних напоїв не вживав, окрім безалкогольного пива напередодні. На запитання поліцейських щодо стану сп`яніння ОСОБА_1 відповів, що алкоголю не вживав, та попросив забезпечити участь захисника, однак у цьому йому було відмовлено. Поліцейські повідомили, що у разі відмови від огляду на місці це буде розцінено як перебування у стані сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був вимушений погодитися на проведення огляду за допомогою газоаналізатора, дозвільні документи на який йому не були пред`явлені. Продування здійснювалося з використанням мундштука, прикріпленого поліцейським. За результатами огляду прилад показав 1,10 проміле, з чим ОСОБА_1 не погодився. Поліцейський повідомив про можливість проходження медичного огляду, однак не зазначив конкретний заклад охорони здоров`я, порядок його проведення та особу, яка здійснюватиме такий огляд, що викликало у ОСОБА_1 обґрунтовані сумніви щодо належності процедури. У зв`язку з цим він відмовився від такого огляду та бажав самостійно пройти медичний огляд у спеціалізованому закладі – Тернопільському обласному наркологічному диспансері із забором біологічних зразків. Адміністративні матеріали, за твердженням ОСОБА_1 , складалися поліцейськими без його участі, а підписи в документах він поставив на вимогу поліцейських, не маючи можливості належним чином з ними ознайомитися через дрібний шрифт та неналежне освітлення. Після від`їзду поліцейських ОСОБА_1 самостійно звернувся до КНП «Тернопільський обласний наркологічний диспансер», однак у проведенні медичного огляду йому було відмовлено через відсутність письмового направлення від працівників поліції та їх присутності. Медичний працівник повідомив, що платний огляд можливий лише після 09:00 за погодженням керівництва закладу, однак на цей час уже спливав двогодинний строк, після якого результати огляду були б недійсними. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 наголошує, що 11.10.2025 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, не погоджувався з результатами огляду на місці, бажав пройти медичний огляд, однак був позбавлений такої можливості внаслідок незаконних дій працівників поліції, які, на його переконання, діяли упереджено та безпідставно з метою притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
13.01.2026 постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у задоволенні заяви адвоката Снітинського Б.Є. про відвід судді Воробель Н.П. від розгляду адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовлено. Судову справу №607/21680/25 (3/607/505/2026) передано судді Воробель Н.П. для продовження розгляду.
У судовому засіданні 18.02.2026 ОСОБА_1 вину у інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав. Вважає, що дії правоохоронців були неправомірними, оскільки його зупинили безпідставно. Правил дорожнього руху він не порушував. Те, що продув прилад та підписав відповідні документи, пояснює тим, що раніше з подібною ситуацією не стикався. Додатково зазначив, що у той період застосовував спрей «Хлорофіліпт».
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні 18.02.2026 вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху. Вважає, що працівники поліції порушили вимоги ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». 
На запитання суду ОСОБА_1 та його захисник відмовилися від перегляду відеозаписів, які містяться на DVD-R диску, оскільки ознайомлені із його змістом.
Ознайомившись із заявою про повернення адміністративних матеріалів на доопрацювання, письмовими запереченнями та поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов такого висновку: 
згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження водіями огляду на такий стан врегульований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Згідно з п.п. 2, 3 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.п. 6, 7 Розділу І Інструкції).
Відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Аналогічні положення містяться також у ст. 266 КУпАП, у якій визначена процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.
Керуючись наведеними положеннями, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими у судовому засіданні, а саме даними, зафіксованими у:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №479939 від 11.10.2025, у якому викладено обставини вчинення правопорушення;
- відеозаписі з автореєстратора транспортного засобу працівників поліції, на якому зафіксовано рух автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого вказаний транспортний засіб було зупинено працівниками поліції та до переднього водійського сидіння якого підійшли поліцейські;
- відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано таке: виявлення за кермом автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , водія ОСОБА_1 ; озвучення причини зупинки транспортного засобу – порушення комендантської години; озвучення виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук; пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, із якою ОСОБА_1 погодився; на запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповів, що в обід вживав алкогольні напої (00:03:40 запису відеофрагменту «export-p4lmb» на диску); ознайомлення водія зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, результат якого склав 1,10% проміле, на що ОСОБА_1 вказав: «Погоджуюсь, бо в обід точно випивав» (00:06:07 запису відеофрагменту «export-p4lmb» на диску); пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від якої ОСОБА_1 відмовився; повідомлення водію, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; оголошення йому змісту протоколу;
- результаті тесту приладу «Drager Alcotest 7510» від 11.10.2025 щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , результат якого склав 1,10%о; 
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому відображені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , назву газоаналізатора та результат огляду на стан сп`яніння, з яким ОСОБА_1 згоден, що підтверджується його підписом;
- копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Alcotest 7510» № ARМF-0310 № П 51 QM 1940 103 24, чинне до 14.11.2025;
- розписці ОСОБА_1 від 11.10.2025, згідно з якою він зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного виходу алкоголю з організму;
- рапорті поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП від 11.10.2025;
- довідці, виданій 11.10.2025 УПП в Тернопільській області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 .
Суд вважає, що доводи сторони захисту є необґрунтованими, надуманими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, до суду було подано супровідний лист з додатками на 8 аркушах, у тому числі відеодиск, що унеможливлює будь-які сумніви щодо переліку наданих документів. Таким чином, вимоги діловодства дотримані, а відповідні доводи ОСОБА_1 не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.
Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як про це зазначає сторона захисту, а у протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 .
Пунктом 7 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Комендантська година встановлюється відповідним рішенням військової адміністрації під час воєнного стану і передбачає обмеження перебування осіб та руху транспорту у визначений час. Тому її порушення відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» є підставою для зупинки транспортного засобу.
Посилання сторони захисту на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу спростовується матеріалами справи, з яких убачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 о 01:53 відбулася у зв`язку з порушенням комендантської години, яка, як відомо, діє на території Тернопільської області з 00:00 до 05:00. 
Водночас незгода водія із причиною зупинки або його необізнаність щодо неї, не звільняє його від обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений Правилами дорожнього руху та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. 
Твердження сторони захисту про відсутність у справі документів, що підтверджують законність використання газоаналізатора, не відповідають дійсності, оскільки до матеріалів справи долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, чинне до 14.11.2025, тоді як інкримінована подія відбулася 11.10.2025, тобто у межах строку дії повірки. Відтак підстави сумніватися у достовірності зафіксованого результату 1,10% проміле відсутні.
Доводи ОСОБА_1 про те, що інспектор поліції не склав направлення на проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я та нібито відмовив у задоволенні клопотання про його проведення, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, однак він відмовився від проходження такого огляду, оскільки погодився із результатами огляду, проведеного поліцейським за допомогою газоаналізатора. За таких обставин підстав для складання направлення на медичний огляд у працівника поліції не виникло. Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції медичний огляд проводиться виключно за направленням поліцейського у визначеному законом порядку. Законодавством не передбачено можливості самостійного звернення водія до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду для підтвердження або спростування стану сп`яніння у межах адміністративного провадження. Таким чином, самостійне звернення ОСОБА_1 до медичного закладу не може розцінюватися як належний або допустимий доказ у справі та не свідчить про порушення його процесуальних прав. Відсутність письмового направлення у цьому випадку є наслідком відмови самого ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, а не неправомірних дій працівників поліції.
Твердження сторони захисту про те, що відеозапис не відтворює подію правопорушення та призупинений заставкою, є неправдивими, адже він повністю відтворює подію, не містить ознак переривання чи призупинення та фіксує всі істотні обставини адміністративного правопорушення. Більш того, у судовому засіданні сторона захисту відмовилася від перегляду відеозаписів, що містяться на DVD-R диску, мотивуючи тим, що ознайомилася з його змістом.
Доводи ОСОБА_1 про відсутність у матеріалах справи належно посвідчених посадових інструкцій інспектора поліції ОСОБА_4 , правових підстав його перебування на службі у відповідний час та місці, графіків і журналів розстановки нарядів, а також доказів перебування технічних засобів відеофіксації та газоаналізатора на балансі УПП і законності їх використання, є безпідставними, з огляду на таке. По-перше, КУпАП не містить вимоги щодо обов`язкового долучення до матеріалів справи посадових інструкцій поліцейського, графіків чергувань, журналів розстановки нарядів або інших внутрішніх організаційно-службових документів органу поліції як умови допустимості протоколу про адміністративне правопорушення. По-друге, відповідно до ст. 255 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП мають право складати уповноважені посадові особи органів Національної поліції. Інспектор поліції Білінський І.Є. є службовою особою органу Національної поліції, а факт складання ним протоколу свідчить про реалізацію наданих йому законом повноважень. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 не був уповноважений на складання протоколу або перебував поза виконанням службових обов`язків, стороною захисту суду не надано. По-третє, відсутність у матеріалах справи графіків і журналів розстановки нарядів не впливає на встановлення обставин адміністративного правопорушення, оскільки такі документи не є доказами події правопорушення та вини особи. Вимоги сторони захисту щодо підтвердження кожної організаційної дії поліцейського внутрішніми документами фактично спрямовані на підміну предмета доказування у справі та виходять за межі адміністративного провадження. По-четверте, Закон не покладає на суд обов`язок перевіряти балансоутримання кожного технічного засобу, який використовується поліцейськими під час несення служби. 
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується: відеозаписом з відеореєстратора, який фіксує рух транспортного засобу Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 ; відеозаписом з нагрудної камери, який одразу після зупинки фіксує перебування ОСОБА_1 за кермом зазначеного автомобіля; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких він не заперечує факт керування транспортним засобом. Крім того, процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, були йому роз`яснені, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.
Безпідставним є покликання сторони захисту на те, що відеозаписи є копіями цифрового доказу та не підписані цифровим електронним підписом, оскільки статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що у разі зберігання електронного документу на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Таким чином, записані на оптичний диск – носій інформації електронні файли у вигляді відеозаписів є оригіналом (відображенням) електронного документу, а тому не потребують засвідчення їх електронним цифровим підписом. Водночас працівники поліції здійснювали відеозапис відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у нього ознак алкогольного сп`яніння спростовуються даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі. Працівники поліції суб`єктивно оцінюють наявність у водія ознак сп`яніння, і у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, такий водій зобов`язаний на законну вимогу поліцейського пройти огляд у встановленому законом порядку з метою визначення стану сп`яніння. Натомість довільне тлумачення ОСОБА_1 виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Більше того, наявність таких ознак підтверджується результатами огляду, проведеного за допомогою технічного приладу – газоаналізатора.
Необґрунтованими є твердження сторони захисту про те, що рапорт не може бути належним і допустимим доказом у справі, оскільки дані про обставини, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, які викладені у рапорті працівника поліції, підтверджуються іншими матеріалами справи. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що проведений поліцейським огляд здійснювався без участі захисника, суд оцінює критично, оскільки чинним процесуальним Законом не передбачена обов`язкова участь адвоката під час проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. На цій стадії провадження не вирішується питання про адміністративну відповідальність, а лише фіксується факт правопорушення, висновок щодо якого має право зробити суд. Водночас під час розгляду справи ОСОБА_1 скористався передбаченим ст. 268 КУпАП правом на захист, забезпечивши участь захисника у справі.
Письмові пояснення ОСОБА_1 спростовуються об`єктивними доказами у справі – відеозаписами, які безпосередньо відображають перебіг інкримінованої події, а тому суд не бере їх до уваги та розцінює як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.
Суд також не визнає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння зумовлений використанням у той період спрею «Хлорофіліпт». Так, показник 1,10% проміле, встановлений за результатами проходження огляду ОСОБА_1 , свідчить про значну концентрацію етилового спирту в організмі та відповідає стану алкогольного сп`яніння. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо прийому препарату у кількості, здатній об`єктивно вплинути на результат огляду. Також, як видно з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, під час проведення огляду ОСОБА_1 визнавав, що вживав алкогольні напої.
Враховуючи викладене, у задоволенні клопотань сторони захисту про закриття провадження у справі та повернення адміністративних матеріалів для належного дооформлення слід відмовити.
Таким чином, обставини, викладені у протоколі, узгоджуються із дослідженими відеозаписами, долученими до адміністративних матеріалів, на яких достатньо повно відображено події, які відбувалися 11.10.2025 за участю ОСОБА_1 . Відеозаписи, які є об`єктивними доказами у справі, свідчать про дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За вказаних обставин, приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.
Як вбачається із матеріалів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, тобто є таким, що має право керування транспортними засобами.
При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують адміністративну відповідальність за вчинене правопорушення, а тому приходжу до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 7, 33, 40-1, 130 ч. 1, 221, 251, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя
постановила:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, який стягнути в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок). 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя	Н. П. Воробель