Справа № 703/8542/25 р.
3-в/703/42/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла заяву ОСОБА_1 в справі про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності ч.3 ст.172-20 КУпАП,
встановила:
Постановою Смілянського міськрайонного суду від 25 грудня 2025 року, що набрала законної сили 06.01.2026, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
09 березня 2026 року на адресу суду заявником (боржником) ОСОБА_1 подана заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Вимоги обґрунтовані тим, що постанова Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.12.2025 у справі №703/8545/25 надійшла до ВЧ НОМЕР_1 лише 30.01.2026. Відповідно до квитанції, штраф у розмірі 17000,00 грн. був сплачений ОСОБА_1 на четвертий день після вручення постанови, а саме 03.02.2026.
Внаслідок цього стягнення із особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності суми штрафу відбувається в подвійному розмірі.
Посилаючись на положення ст. 304 КУпАП, ст. 432 ЦПК України, заявник просить визнати постанову суду від 25.12.2025 в справі про адміністративне правопорушення такою, що не підлягає виконанню, оскільки боржник добровільно сплатив суму штрафу до відкриття виконавчого провадження.
Сторони виконавчого провадження в судове засідання не прибули.
Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що постановою Смілянського міськрайонного суду від 25.12.2025 в справі №703/8542/25, провадження 3-в/703/42/26, що набрала законної сили 06.01.2026, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Згідно супровідного листа за вих.№703/8542/25/3598/2026 від 12.02.2026 постанову направлено для примусового виконання до Петропавлівського відділу Державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, постанову у справі №703/8542/25 для виконання в частині стягнення було отримано Петропавлівським ВДВС 24.02.2026.
Згідно інформації автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), станом на 11.03.2026 відносно ОСОБА_1 , 25.02.2026 відкрито виконавче провадження за №80352556. 
Як вбачається з супровідного листа ІНФОРМАЦІЯ_2 , копії постанов на адресу ВЧ НОМЕР_1 ,були направлені 30.01.2026.
З копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» судом встановлено, що 03.02.2026 ОСОБА_1 сплатив 17000,00 грн. штрафу згідно з постановою в справі №703/8542/25.
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується, зокрема, подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Водночас, нормами КУпАП питання визнання виконавчого документа таким, що не підлягає до виконання не врегульоване, а тому в такому випадку слід застосувати аналогію.
За ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
За ч. 1-3 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова суду у справах про адміністративні правопорушення є виконавчим документом.
Наслідком повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, відповідно до пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).
Сутність процедури визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документу.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.
За обставинами даної справи, стягнення виконане ОСОБА_1 добровільно, 03.02.2026, до часу звернення виконавчого документа до примусового виконання, а відтак станом на 25.02.2025 відповідний обов`язок у особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, сплатити штраф – відсутній.
З огляду на викладене вимоги заяви слід задовольнити.
Відомості про судові витрати сторін в матеріалах справи відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 304, 307 КУпАП, ст. 3, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суддя
постановила:
Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати постанову Смілянського міськрайонного суду від 25.12.2025 в справі №703/8542/25, провадження 3/703/3022/25 такою, що не підлягає виконанню з 03.02.2026 в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн..
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Крива