Справа № 128/3347/24
Провадження № 22-ц/801/734/2026
Категорія: 88
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року	Справа № 128/3347/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Копаничук С. Г.,
суддів: Голоти Г.О., Рибчинського В.П.,
з участю секретаря судового засідання: Ходакової М. Г.
заявник - ОСОБА_1 
заінтересовані особи – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Дмитришеної Тетяни Іванівни та ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2026 року, постановлене під головуванням судді Романюк Л.Ф. у справі за заявою  ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,
В с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб - виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування , ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення заявника його опікуном. Зазначив, що ОСОБА_2 є його батьком і є особою з інвалідністю І групи «А» безстроково, яка ,внаслідок хронічного психічного захворювання (судинна деменція) ,не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи ,у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду. Він ОСОБА_1 фактично здійснює такий догляд , проживає разом із батьком, має належні житлово-побутові умови, не має судимостей і отримав згоду інших членів сім`ї,а тому з метою забезпечення належного догляду, захисту прав та інтересів свого батька ОСОБА_2 просив суд визнати останнього недієздатним, встановити над ним опіку та призначити за поданням органу опіки і піклування ОСОБА_1 його опікуном.
Рішенням Вінницького міського суду від 13.01.2026 року заяву ОСОБА_1 , задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним. Визначено строк дії рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним - 2 роки, з моменту набрання рішенням суду законної сили. В задоволенні подання про призначення опікуном ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Дмитришена Т.І. просить вищезазначене рішення в частині відмови у призначенні опікуном ОСОБА_3 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення - про задоволення подання органу опіки , призначивши ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 . Зазначив, що суд безпідставно здійснив аналіз обставин, встановлених виконавчим комітетом Вінницької міської ради, що стали підставою для внесення подання про доцільність призначення опікуном недієздатного ОСОБА_2 саме його сина ОСОБА_1 , а не дружини чи дочки, оскільки перевірка документів, їх достатності та обґрунтованості, а також визначення доцільності призначення конкретної особи опікуном належить до виключної компетенції органу опіки та піклування.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить скасувати рішення суду у тій же частині і  ухвалити в цій частині нове рішення - про задоволення подання органу опіки і піклування , призначивши ОСОБА_1 , опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що висновки суду суперечать обставинам, встановленим у поданні виконавчого комітету Вінницької міської ради, якими підтверджено факт здійснення ним догляду за недієздатним ОСОБА_2 , а також наявність у нього відстрочки від мобілізації по догляду за батьком, що спростовує висновки суду про те, що встановлення опіки є необхідним саме для отримання такої відстрочки. Окрім того, призначення особи опікуном можливе лише за особистою заявою такої особи, а тому висновки суду про відсутність доказів того, що дочка та дружина недієздатного не можуть бути його опікунами, є безпідставними, оскільки заяв вони не подавали, а тому такі докази не повинні досліджуватися ні органом опіки та піклування при підготовці подання, ні судом при розгляді справи.
Відзиви на апеляційні скарги не надходили.
Оскільки рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним не оскаржується, останнє в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи , рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення , виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).
Згідно довідки до акту огляду МСЕК, серії 10 ААБ №305644 від 14.01.2013 року, ОСОБА_2 було встановлено першу «А» групу інвалідності безтерміново. Також, у вказаній довідці МСЕК зазначено, що ОСОБА_2 потребує стороннього догляду (а.с.20).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №798 від 09.10.2025року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді іншої судинної деменції (F01.8) та позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки ( а.с.94-96).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що недієздатний ОСОБА_2 є її сватом і підтвердила що останній в силу свого захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій та не може ними керувати. Останній не ходить, є лежачим. Його син, який приходиться їй зятем, здійснює постійний догляд за ним. Також разом з ним і проживає. Її донька з дітьми проживають окремо та також навідуються та допомагають по догляду за ОСОБА_2 
08.01.2026 року надійшло подання виконавчого комітету Вінницької міської ради ,як органу опіки та піклування ,№ Г/01/80657/10010 від 06.01.2026 року про доцільність призначення опікуном ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 над його батьком ОСОБА_2 в разі визнання його судом недієздатним.(а.с.111-112).Із матеріалів даного подання вбачається, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 , якому встановлено першу А групу інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням військової служби) безтерміново.(а.с.111-112)
Батько заявника - ОСОБА_2 , одружений, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , разом з дружиною та сином.
Дружина заявника - ОСОБА_5 , 1990 р.н., яка проживає з дітьми по АДРЕСА_2 згідно поданої нею заяви від 19.12.2025 не заперечує щодо призначення чоловіка опікуном свекра.
Мати заявника - ОСОБА_6 , 1958 р.н., згідно з поданою заявою від 19.12.2025 ,не заперечує щодо призначення сина опікуном чоловіка, зазначивши, що вона за станом здоров`я не може бути опікуном (надані медичні довідки).
Рідна сестра заявника - ОСОБА_7 , 1980 р.н., яка проживає по АДРЕСА_3 , згідно поданої заяви від 19.12.2025 року, не заперечує щодо призначення брата опікуном батька, зазначивши, що не може здійснювати опіку, оскільки періодично працює за кордоном та не проживає спільно з батьками.
Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» відомості на ОСОБА_1 про наявність незнятої чи непогашеної судимості станом на 10.12.2025 року відсутні.
Згідно медичної виписки ФОП ОСОБА_8 від 09.12.2025 року та до довідки КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка» від 10.12.2025 року ,протипоказання у ОСОБА_1 щодо оформлення опіки відсутні.
Згідно відомостей з електронної податкової декларації, ОСОБА_1 є ФОПом.
Актом про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 21.10.2025, факт здійснення догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_2 підтверджено.
Обстеження побутових умов проживання сім`ї проведено працівниками Вінницького міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ОСОБА_9 та ОСОБА_10 19.12.2025 року. Умови проживання - задовільні.
ОСОБА_1 з правами та обов`язками опікунів ознайомлений.
Постановляючи рішення в частині відмови у задоволення подання органу опіки і піклування про призначення опікуном ОСОБА_1 , суд виходив із того, що саме на сьогоднішній день саме орган опіки і піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опіуном недієзданої особи ,враховуючи введений в країні воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності, повинен з`ясовувати необхідність такого призначення, уникаючи можливих зловживань і належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення заявника опікуном недієздатної особи. У даній справі подання органу опіки і піклування не містить належної мотивації ,а також будь-яких обгрунтувань щодо можливості та необхідності ,а також доказів ,щодо необхідності призначення саме заявника опікуном батька ,пославшись лише на відсутність заперечень з боку дружини і доньки недієздатного . Суд виходив із того ,що за обставин існування у недієздатного інших членів сім`ї, які можуть бути опікунами , конституційний обов`язок оборони країни має перевагу над бажанням саме заявника бути опікуном недієздатного батька. у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову в цій частині заявлених вимог.
Колегія суддів, вважає ,що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, вірно визначив спірні правовідносини та застосував норми права ,внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову у призначенні ОСОБА_1 за поданням органу опіки і піклування опікуном ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно здійснив аналіз обставин, встановлених виконавчим комітетом Вінницької міської ради, що стали підставою для внесення подання про доцільність призначення опікуном недієздатного ОСОБА_2 саме його сина ОСОБА_1 , а не дружини чи дочки, оскільки перевірка документів, їх достатності та обґрунтованості, а також визначення доцільності призначення конкретної особи опікуном належить до виключної компетенції органу опіки та піклування, є необгрунтованими.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Згідно з ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша).
Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. 
Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).
Відповідно до пункту 3.2 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чипіклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.
Перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, визначений у пункті 3.3 Правил опіки та піклування, серед яких, зокрема: акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.
Отже, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
При цьому подання органу опіки та піклування повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20).
У постанові від 04.07.2018 у справі № 496/4271/16-а Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що « рішення виконавчого комітету, як органу опіки та піклування , є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано призначити опікунами, таке рішення не порушує прав та обов`язків інших опікунів та підопічного. Правові наслідки для інших опікунів, підопічного виникають виключно в результаті постановлення рішення судом, в процесі чого саме і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й оскаржуваного рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання призначення опікуна недієздатній особі».
Верховний Суд у постанові від 30.10.2025 у справі № 689/1554/24 зауважив, що подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.
Враховуючи викладене і необхідність дотримання балансу інтересів заявника, що бажає бути опікуном і конституційного обов`язку щодо захисту держави , колегія суддів вважає, що подання органу опіки і піклування у даному випадку має рекомендаційний характер і не зобов`язує суд прийняти конкретне рішення. Верховний Суд у постановах від 07.04.2022 (справа № 712/10043/20), від 30.10.2025 (справа № 689/1554/24) та від 4.07.2018 (справа № 496/4271/16-а) наголосив, що суд, вирішуючи питання про призначення опікуна, не є формально зв`язаним поданням органу опіки та піклування. Суд зобов`язаний самостійно перевірити обґрунтованість подання, його відповідність інтересам недієздатної особи, а також наявність усіх передбачених законом умов для призначення опікуна. Подання органу опіки є лише одним із доказів у справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами.
Особливу увагу суд має приділяти перевірці наявності інших членів сім`ї, які можуть бути призначені опікунами і їх можливості здійснювати опіку. Суд повинен оцінити не лише подання органу опіки, а й можливість близьких родичів здійснювати опіку над недієздатним, їхні взаємини з недієздатною особою, здатність забезпечити належний догляд та охорону прав і інтересів підопічного. 
Тому суд першої інстанції правильно встановив та дослідив докази про наявність в ОСОБА_2 окрім сина призовного віку, ще рідної дочки ОСОБА_7 та дружини ОСОБА_6 , які є близькими родичами і потенційно можуть бути опікунами. Оскільки матеріали справи містять лише заяви доньки та дружини про те, що вони не заперечують щодо призначення опікуном ОСОБА_1 , проте, доказів, які б підтверджували б їх неможливість бути опікунами, в матеріалах справи відсутні. Зокрема , відсутнє належне підтвердження того, що ОСОБА_7 періодично працює за кордоном, а ОСОБА_6 за станом здоров`я не може бути опікуном.  
Вищенаведеним також спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що  питання можливості призначення вказаних осіб опікунами не може оцінюватись судом ,оскільки вони заяв щодо цього не подавали ,не заслуговують на увагу ,оскільки не вказують на можливість призначення опікуном недієдатного лише його заявника ,який таке бажання висловив. Оскільки суд повинен об`єктивно та повно дослідити всі обставини справи, в тому числі наявність інших членів сім`ї, які потенційно можуть бути призначені опікунами. 
Виходячи із цього, колегія суддів погоджується із мотивами суду першої інстанції про те, що у даній справі подання органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним батьком ОСОБА_2 не містить належного обгрунтування та мотивів призначення саме ОСОБА_1 опікуном недієздатного, з посиланням на наявні докази щодо такої можливості та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише висновок щодо можливості заявника бути опікуном та відсутність заперечень проти цього з боку інших родичів, а саме дружини ОСОБА_6 , доньки ОСОБА_7 .
Враховуючи викладене , колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг правильні висновки суду про необгрунтованість і недоведеність подання органу опіки і піклування про необхідность призначення опікуном ОСОБА_1 , не спростовують . 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права ,а тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд,
Постановив:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Дмитришеної Тетяни Іванівни та Геталюка Олега Юрійовича залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук 

судді: В.П. Рибчинський

Л.О. Голота