ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/516/25  Номер провадження 22-ц/814/1172/26	Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С. О.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати 
з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Наконечна Олена Миколаївна, на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2025 року (повний текст рішення складено 22 жовтня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (далі – ТОВ «Новий Колектор») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої на їх користь заборгованість за Кредитним договором № 07.12.2019-100003520 від 07 грудня 2019 року у розмірі 12460,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № від 030524-12 від 03 травня 2024 року, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 
07 грудня 2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) № 07.12.2019-100003520 від 07 грудня 2019 року, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 7000,00 грн, з первинним строком на 14 календарних днів.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 7000,00 грн, що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28% та електронною квитанцією про переказ коштів від 07 грудня 2019 року.
Кредитором виконано свої зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі.
Позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04 березня 2025 року, утворилась заборгованість у розмірі 12460,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7000,00 грн, відсотки - 1960,00 грн, штраф - 3500,00 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідача.
Короткий зміст судового рішення
Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2025 року позов ТОВ «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий Колектор» заборгованість за Кредитним договором № 07.12.2019-100003520 від 07 грудня 2019 року в розмірі 12460,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий Колектор» суму понесених позивачем судових витрат у розмірі 6422,40 грн, що складається з судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Рішення суду обґрунтовано доведеністю позовних вимог.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2025 року не погодилася відповідач та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, прохала суд рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, що є наслідком прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.
Звертає увагу, що через вчинення шахрайських дій було отримано доступ до телефону відповідача та отримано кредит.
Зазначає, що позивачем не додано копії Кредитного договору, що позбавляє можливості встановити, чи дійсно між сторонами був укладений саме вказаний договір, перевірити всі істотні умови договору та перевірити правильність нарахування відсотків.
Акцентує увагу, що пропозиція на укладення договору не містить підпису відповідача.
Крім того вказує, що матеріали справи не містять виписки з рахунку відповідача, як і не містять доказів видачі в будь-який спосіб кредитних коштів чи факт використання відповідачем кредитних коштів.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що до суду першої інстанції надані належні та допустимі доказу укладення кредитного договору в електронній формі, а також квитанцію про перерахунок грошових коштів відповідачу. 
Розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, що підтверджує невиконання умов договору відповідачем.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи, що ціна позову становить 12460,00 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, статтю 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 030524-12 від 03 травня 2024 року, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 
07 грудня 2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 07.12.2019-100003520 від 07 грудня 2019 року, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 7000,00 грн, з первинним строком на 14 календарних днів.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Звертаючись до суду з позовом, товариство посилалося на те, що між сторонами був укладений в електронній формі кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит, однак належним чином взяті на себе зобов`язання за цим договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви було долучено пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) (а.с.20-22); заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (а.с.12); та повідомлення що заявку на видачу кредиту прийнято (а.с.18).
Із заявки до договору на кредит 07.12.2019-100003520 від 07 грудня 2019 року не вбачається здійснення процедури верифікації відповідача за телефоном шляхом верифікаційного дзвінка, також матеріали справи не містять здійснення направлення відповідачу даних в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності для підписання заявки електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Дійсно, дана заявка підписана одноразовим ідентифікатором, проте відомостей про підписання саме відповідачем вказаної заявки електронним підписом одноразовим ідентифікатором, з наданих позивачем, на підтвердження своїх вимог, доказів встановити неможливо, як і волевиявлення відповідача щодо надання їй кредиту, розміру кредиту, розміру процентів за використання кредитних коштів та інших істотних умов кредитного договору.
З оферти, наданої позивачем, вбачається що кредитний договір складеться з наступних елементів, які є істотними умовами договору: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) розміщена на сайті Кредитора; заявка сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним кредитних умов та схвалення їх Кредитором; відповідь Позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Вказаний кредитний договір повинен бути підписаний представником ТОВ «Споживчий центр» шляхом використання електронного підпису, натомість в заявці міститься факсиміле кредитора, а з боку відповідача, відповідно до оферти, підписання повинно було відбутись із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що повинен був бути надісланий Товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника.
Оскільки матеріали справи не містять відповіді Позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), яка сформована на сайті кредитора та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), а також інформації про одноразовий ідентифікатор (код), отриманий ОСОБА_1 в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при її ідентифікації на сайті, а надання ксерокопії паспорту та ідентифікаційного коду відповідача, а також її фотографія, не підтверджує підписання нею кредитного договору в електронній формі.
Отже, з долучених до матеріалів справи доказів не вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини.
Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі № 129/1033/13-ц від 18 березня 2020 року, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
Твердження позивача, що матеріали справи містять належні та допустимі докази укладення договору та його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, звертаючись до суду із позовом, позивач не надав доказів на підтвердження факту підписання договору, відповідно до вимог закону «Про електронну комерцію», що має істотне значення для розгляду справи та є процесуальним обов`язком позивача.
Вищевказане свідчить про відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів, що відповідач виявила волю на укладення кредитного договору, заборгованість за яким є предметом розгляду судом цивільної справи.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Тобто твердження скаржника, про відсутність належних та допустимих доказів укладення договору знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Також позивач, на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та виконання ТОВ «Споживчий центр», як позикодавцем, його умов в частині передачі грошових коштів позичальнику у сумі 7000,00 грн, посилається на квитанцію про перерахунок коштів №181812233 від 07 грудня 2019 року.
Дослідивши вищевказаний документ, колегія суддів зазначає, що він не відповідає критеріям належності та достовірності, яким повинні відповідати засоби доказування у цивільному процесі, з огляду на таке.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Абзацом 14 пункту 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.
Пунктами 43, 48, 51, 52 Положення № 75 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.
У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження).
Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.
У долученому до матеріалів справи документі №181812233 від 07 грудня 2019 року (а.с.12) взагалі відсутній отримувач, код банку отримувача, будь-яка печатка установи та підпис відповідальної особи, яка могла б посвідчити виконання переказу, а також рахунок отримувача та інші обов`язкові дані для ідентифікації операції. 
Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що надані позивачем докази не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «Споживчий центр» мало перерахувати кредитні кошти в сумі 7000,00 грн відповідачу.
Доказів належності відповідачу карткового рахунку, на який були перераховані кредитні кошти, матеріали справи не містять.
Отже, доданий до позовної заяви документ, яким ніким не завірений, із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов саме кредитного договору.
Позивач не надав жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення кредитного договору, тому, відповідно, позивач не набув права вимоги до відповідача.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, у зв`язку з їх недоведеністю.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, відповідно, рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2025 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Щодо судових витрат 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено повністю то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги – 3633,60 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Наконечна Олена Миколаївна – задовольнити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2025 року – скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - відмовити. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги – 3633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 березня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль

Судді         Т.В. Одринська

В.М. Триголов