ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/18609/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати:
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854113012409 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 151164,70 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854413012409 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 12597,06 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854513012409 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» в сумі 1161,25 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854613012409 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 340,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854713012409 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 1020,00 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2024 року №Ф-854913012409, згідно якої загальна сума боргу становить 122242,41 грн;
- рішення №855013012409 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.03.2024 року в сумі 61121,21 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення Головним управлінням ДПС у Львівській області процедури проведення документальної перевірки, що призвело до прийняття необґрунтованих та протиправних рішень. Позивач вказує, що у квітні 2021 року він офіційно припинив господарську діяльність та закрив статус фізичної особи-підприємця. Про проведення контролюючим органом перевірки за період 2015-2021 років позивач дізнався випадково, оскільки податковим органом не було належним чином вручено ані наказ на проведення перевірки, ані запити про надання інформації та документів. Внаслідок вказаних процесуальних порушень позивач був позбавлений законного права надати до перевірки первинні бухгалтерські документи, пояснення та заперечення, що безпосередньо вплинуло на об`єктивність та законність висновків акта перевірки. Позивач зазначає, що масив первинної документації за вказані роки є значним за обсягом, а його пошук та систематизація потребували додаткового часу через зміну місця проживання (переїзд) та необхідність відновлення окремих документів шляхом взаємодії з постачальниками. На переконання позивача, проведення перевірки без його відома та без аналізу реальних первинних документів свідчить про неповноту з`ясування обставин, що мають значення для правильного нарахування податкових зобов`язань. З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.03.2024 року №854113012409, №854413012409, №854513012409, №854613012409, №854713012409, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2024 року №Ф-854913012409 та рішення від 04.03.2024 року №855013012409 про застосування штрафних санкцій є протиправними та підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову та посилається на те, що Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 , результати якої оформлені актом від 09.01.2024 року №516/13-01-24-09/ НОМЕР_1 . Заперечуючи проти доводів стосовно порушення процедури, відповідач зазначив, що копія наказу про проведення перевірки та повідомлення були надіслані позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його податкову адресу, що міститься в інформаційних базах ДПС. Відповідач наголосив, що згідно з п.42.2 ст.42 та п.45.1 ст.45 ПК України, обов`язок щодо оновлення відомостей про зміну місця проживання (шляхом подання заяви за формою №5ДР) покладено на платника податків. Оскільки позивач не повідомив про зміну адреси, документи вважаються врученими належним чином у день повернення поштового відправлення з відміткою про неможливість вручення. Щодо суті встановлених порушень, відповідач вказав, що на підставі наявної податкової інформації та даних РРО встановлено заниження позивачем загального оподатковуваного доходу за 2020 рік на суму 19447,85 грн (розбіжності між даними декларації та виторгом РРО/виплатами від контрагентів). Крім того, перевіркою встановлено безпідставне завищення витрат на суму 652395,27 грн за період 2018-2021 років через відсутність будь-яких первинних документів на їх підтвердження. Також відповідач зазначив про несвоєчасне подання повідомлення за формою 20-ОПП щодо об`єкта оподаткування (бар-магазин) та заниження акцизного податку за травень 2020 року. У підсумку зауважив, що відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України, у разі ненадання платником документів до закінчення перевірки, вважається, що такі документи були відсутні у нього на час складення звітності. На підставі викладеного вважає, що оскільки позивач не спростував встановлені факти недекларування доходів та не надав документального підтвердження витрат, оскаржувані рішення від 04.03.2024 року №854113012409, №854413012409, №854513012409, №854613012409, №854713012409, вимога від 04.03.2024 року №Ф-854913012409 та рішення від 04.03.2024 року №855013012409 є правомірними. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою суду від 23.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 28.04.2015 року по 19.04.2021 року. Підставою припинення реєстрації як фізичної особи-підприємця стало власне рішення. Основним видом діяльності позивача була діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (код за КВЕД 56.10). ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року здійснював господарську діяльність на спрощеній системі та був платником єдиного податку, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску, а з 01.01.2018 року по 19.04.2021 року – на загальній системі та був платником податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного соціального внеску, акцизного податку, сплати за ліцензії.
21.11.2023 року Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято наказ №4249-ПП «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 )». Зазначено, що перевірку слід провести з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками з 01.01.2017 року по 19.04.2021 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску з 28.04.2015 року по 19.04.2021 року.
Вказаний наказ разом із письмовим повідомленням від 23.11.2023 року №191/6/13-01-24-09 про дату початку та місце проведення перевірки були надіслані 24.11.2023 року засобами поштового зв`язку на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№8240600644750). Конверт з вкладенням повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає» 27.12.2023 року (том 1, а.с.18).
Зокрема, у вказаному повідомленні було зазначено: «У зв?язку з вказаним платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України слід, починаючи із зазначеного терміну. забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов?язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.».
Враховуючи, що станом на 02.01.2024 року жодних первинних документів не надано, Головним управлінням ДПС у Львівській області складено акт від 02.01.2024 року №1/13-01-24-09/ НОМЕР_1 «Про ненадання платником податків - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документів для проведення позапланової невиїзної документальної перевірки».
У період з 27.12.2023 року по 02.01.2024 року Головним управлінням ДПС у ЛЬвівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками з 01.01.2017 року по 19.04.2021 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску з 28.04.2015 року по 19.04.2021 року, за результатами якої складено акт від 09.01.2024 року №516/13-01-24-09/ НОМЕР_1 (далі – акт від 09.01.2024 року).
За висновками Акта перевірки позивачем порушено вимоги:
- підп.16.1.2, підп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.164.1 ст.164, п.177.2, підп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 121169,37 грн, в тому числі за 2018 рік – 26737,25 грн, за 2019 рік – 44374,50 грн, за 2020 рік – 41347,34 грн, за 2021 рік – 8472,67 грн;
- п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, підп.1.2, підп.1.3, підп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору на суму 10097,45 грн, в тому числі за 2018 рік – 2228,10 грн, за 2019 рік 3717,68 грн, за 2020 рік – 3445,61 грн, за 2021 рік – 706,06 грн; 
- п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44 ПК України в частині незабезпечення зберігання первинних, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів чи їх копій за період, що перевірявся, а саме за період з 01.01.2017 року по 19.04.2021 року;
- підп.63.3 ст.63 ПК України, п.8.1, п.8.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, в частині не подання та не своєчасне подання до Головного управління ДПС у Львівській області повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкт, через який провадиться діяльність;
- п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з єдиного внеску на суму 122242,41 грн, в тому числі: за 2018 рік – 30495,59 грн, за 2019 рік – 54235,50 грн, за 2020 рік – 32435,83 грн, за 2021 рік – 5075,49 грн;
- підп.213.1.9 п.213.1 ст.213, підп.214.1.4 п.214.1 ст.214, підп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 ПК України, в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання по акцизному податку за період, що перевірявся, на суму 929,00 грн, а саме за травень 2020 року.
Акт перевірки перевірки від 09.01.2024 № 516/13-01-24-09/ НОМЕР_1 та акт від 02.01.2024 року №1/13-01-24 09/3289304272 «Про ненадання платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документів для проведення позапланової невиїзної документальної перевірки» були надіслані 10.01.2024 року засобами поштового зв`язку на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№8240809837378). Конверт з вкладенням повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» 12.02.2024 року (том 1, а.с.19 на звороті).
На підставі висновків акта перевірки від 09.01.2024 № 516/13-01-24-09/3289304272, Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято наступні рішення:
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854113012409 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 151164,70 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854413012409 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 12597,06 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854513012409 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» в сумі 1161,25 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854613012409 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 340,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 04.03.2024 року №854713012409 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 1020,00 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2024 року №Ф-854913012409, згідно якої загальна сума боргу становить 122242,41 грн;
- рішення №855013012409 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.03.2024 року в сумі 61121,21 грн.
Вказані рішення були надіслані 04.03.2024 року засобами поштового зв`язку на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№8240809896005). Конверт з вкладенням повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» 19.04.2024 року (том 1, а.с.20 на звороті).
Позивач, уважаючи протиправними оскаржувані у цій справі рішення, звернувся до суду з позовом про їх скасування.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Щодо виконання контролюючим органом обов`язку із надсилання платникові податків копії наказу та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, запиту про надання документів, акта перевірки та спірних рішень.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За правилами підп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Відповідно до п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
В свою чергу, абз.2 п.78.4 ст.78 ПК України також встановлює, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно із абз.2 п.86.4 ст.86 ПК України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.
Пункт 58.3 статі 58 ПК України встановлює, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Стаття 42 ПК України унормовує питання листування платників податків та контролюючих органів.
Відповідно до п.42.1 ст.42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами абз.абз.1, 2 п.42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
У матеріалах цієї справи містяться копії конвертів, в яких направлялись засобами поштового зв`язку на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення наступні документи:
- копії наказу про проведення перевірки та відповідного повідомлення (трек-номер №8240600644750 від 24.11.2023 року), однак конверт з такими повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає» 27.12.2023 року (том 1 а.с.18);
- копії акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 09.01.2024 року №516/13-01-24-09/3289304272 та акта про ненадання документів від 02.01.2024 року №1/13-01-24 09/3289304272 (трек-номер №8240809837378 від 10.01.2024 року), однак конверт з такими повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» 12.02.2024 року (том 1, а.с.19 на звороті);
- копії сіпрних рішень (трек-номер №8240809896005 від 04.03.2024 року), однак конверт з такими повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» 19.04.2024 року (том 1, а.с.20 на звороті).
Суд зауважує, що уся означена вище поштова кореспонденція направлялась на адресу: АДРЕСА_1 .
Відповідно до абз.1, 2 п. 45.1 ст.45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.
Згідно з п.70.1 ст.70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
За приписами підп.70.2.4 п.70.2 ст.70 ПК України до облікової картки фізичної особи платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян також громадянство.
Відповідно до п.70.7 ст.70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про прийняті ним рішення кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень.
Згідно з п.п.1, 2 Розділу ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року №822, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою №5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно та документа, що посвідчує особу (після пред`явлення повертається). Заява може бути подана через представника за наявності документа, що посвідчує особу такого представника, та документа, що посвідчує особу довірителя, або його ксерокопії (з чітким зображенням), а також довіреності, засвідченої у нотаріальному порядку, на проведення змін до Державного реєстру (після пред`явлення повертається).
Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання або до будь-якого контролюючого органу. Якщо Заява за формою №5ДРП містить дані про новий паспорт фізичної особи, то така Заява подається фізичною особою особисто.
Отже, процедура внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки пов`язується саме із виконанням фізичною особою як платником податків свого обов`язку щодо звернення до контролюючого органу із відповідною заявою за формою №5ДР.
Суд встановив, що із заявою за формою №5ДР з приводу внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки платника податків позивач не звертався. Доказів протилежного позивачем не надано.
У постанові від 23.05.2022 року у справі №810/3116/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Враховуючи викладене, доводи позивача про неотримання ним спірних рішень від 04.03.2024 року є незмістовними, оскільки у випадку направлення означених рішень на актуальну податкову адресу ОСОБА_1 (незмінність якої станом на час здійснення такого направлення позивачем не заперечується) та з моменту проставлення поштовим оператором відповідної відмітки про невручення адресату поштового відправлення із зазначенням такої причини спірні рішення вважаються врученими платнику податків.
Отже, копії наказу про проведення перевірки від 21.11.2023 року, повідомлення про надання документів від 23.11.2023 року, акта про ненадання документів від 02.01.2024 року та акта перевірки від 09.01.2024 року, що надіслані контролюючим органом на адресу позивача, також вважаються такими, що вручені позивачу.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постанові від 19.06.2025 року у справі №420/35627/23.
Окремо суд звертає увагу на те, що з моменту надіслання позивачу копії наказу про проведення перевірки (листопад 2023 року) до моменту прийняття оскаржуваних рішень (березень 2024 року) минуло понад три місяці. Протягом вказаного тривалого періоду позивач мав об`єктивну можливість проявити належну обачність та активні дії, спрямовані на отримання поштової кореспонденції за своєю податковою адресою або перевірку стану розрахунків з бюджетом, зокрема через Електронний кабінет платника податків.
Бездіяльність позивача щодо забезпечення отримання листів від контролюючого органу та нехтування обов`язком, передбаченим п.70.7 ст.70 ПК України щодо оновлення даних про місце проживання, не можуть бути підставою для звільнення від правових наслідків, пов`язаних із прийняттям спірних рішень.
Суд наголошує, що право на проведення перевірки та правомірність прийнятих за її результатами рішень не можуть бути нівельовані виключно через суб`єктивне небажання платника податків отримувати офіційну кореспонденцію або його власну недбалість у питаннях дотримання правил обліку. Відтак, посилання позивача на необізнаність про проведення перевірки суд розцінює як спосіб ухилення від виконання податкових обов`язків, що не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи та суперечить вищенаведеним приписам закону
Щодо ненадання позивачем документів з дотриманням встановлених податковим законодавством строків та наслідків у зв`язку з їх порушення.
Згідно з підп.16.1.12 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.
Процедура підтвердження платником податку даних, визначених у податковій звітності, передбачена ст.44 ПК України.
За приписами п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Цьому обов`язку кореспондує право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою п.85.4 ст.85 ПК України.
У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (п.85.6 ст.85 ПК України).
Верховний Суд вже неодноразово аналізував положення ст.ст.44, 85 ПК України у їх взаємозв`язку і сформовані ним підходи щодо застосування означених норм податкового законодавства є усталеними.
Так, зокрема, але не виключно, у постановах від 29.05.2020 року (справа №826/27811/15), від 06.08.2019 року (справа №160/8441/18), від 31.01.2020 року (справа №826/15328/18), від 03.10.2023 року (справа №420/534/20) Верховний Суд сформулював такий висновок. Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами п.44.6 ст.44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Поряд з цим факт відмови надання платником податків документів під час податкової перевірки повинен фіксуватися у визначений законом спосіб, а саме шляхом складання акта про відмову у наданні документів. Про це Верховний Суд неодноразово вказував, зокрема, у постановах від 26.01.2021 року у справі №814/3617/14, від 03.03.2021 року у справі №824/638/18-а, від 08.08.2022 року у справі №640/26351/20, від 11.07.2023 року у справі №822/554/17, від 10.01.2023 року у справі №814/876/16 тощо.
Крім того, у постановах від 08.09.2019 року (справа №802/1069/13-а), від 01.04.2020 року (справа №640/637/19), від 04.03.2020 року (справа №0440/5658/18) Верховний Суд висловив позицію про те, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, контролюючий орган до прийняття рішення за результатами такої перевірки зобов`язаний призначити та провести позапланову перевірку.
При цьому у постановах від 24.02.2020 року (справа №440/4443/18), від 27.04.2022 року (справа №420/13197/20) Верховний Суд виснував, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.
Узагальнюючи наведені вище підходи, суд зазначає, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, установлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.
Судом встановлено та й не заперечується позивачем, у цій справі останній не надав жодного первинного документа ані під час перевірки, ані у строки подання заперечень до акта перевірки, а тому контролюючий орган був позбавлений можливості здійснити будь-яку оцінку таких документів або перевірити відповідні обставини в межах податкового контролю.
Як вже зазначалося вище, відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України ненадання платником податків документів до закінчення перевірки або у строки, визначені пунктом 86.7 статті 86 ПК України, має самостійний правовий наслідок - такі документи вважаються відсутніми у платника податків на час складення податкової звітності, незалежно від причин їх ненадання, крім прямо визначених законом винятків.
Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10.02.2026 року у справі №320/28354/24, які в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинні враховуватися судом під час вирішення цього спору, зазначено таке:
«…Подальше подання таких документів на стадії адміністративного чи судового оскарження не усуває правових наслідків, встановлених п.44.6 ст.44 ПК України, та не відновлює автоматично процесуальні права платника, втрачені внаслідок недотримання ним обов`язку співпраці під час перевірки.
Такий підхід фактично нівелює механізм податкового контролю, передбачений Податковим кодексом України, та ставить реалізацію владних повноважень контролюючого органу у залежність від поведінки платника податків, який свідомо ухиляється від надання документів під час перевірки.
Надання платником податків значного обсягу документів на стадії адміністративного або судового оскарження не спростовує встановленого судами факту їх ненадання у передбачені Податковим кодексом України строки та не може розцінюватися як належне виконання платником податкового обов`язку, визначеного ст.ст.44 та 85 ПК України.
Разом з тим сам по собі факт наявності у платника податків права на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, у тому числі після її завершення, не звільняє такого платника від обов`язку дотримання вимог Податкового кодексу України щодо порядку та строків реалізації цього права.
У межах судового розгляду саме на платника податків покладається обов`язок довести, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, що він не ухилявся від її проведення та що його поведінка не була спрямована на створення перешкод контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.».
На стадії судового розгляду справи позивачем на підтвердження обґрунтованості позовних вимог та спростування висновків акта перевірки було надано суду наступні документи: копії видаткових накладних та товарно-транспортних накладних за 2018-2021 роки; копії розрахункових документів; копії актів звірки взаєморозрахунків з контрагентами; копію книги обліку доходів та витрат за відповідні періоди.
Оцінюючи факт подання вказаних документів безпосередньо до суду, поза межами процедури податкової перевірки та строків, передбачених п.86.7 ст.86 ПК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до принципу добросовісності та обов`язку платника податків сприяти контролюючому органу у встановленні об`єктивних обставин оподаткування, надання документів на стадії судового розгляду, які не були предметом дослідження під час перевірки, вимагає від позивача доведення неможливості їх надання у встановлений законом строк.
Позивач, обґрунтовуючи неподання документів під час перевірки, посилався на зміну місця проживання (переїзд), об`ємність масиву документації та необхідність часу для її відновлення через запити до постачальників. Проте суд оцінює такі доводи критично, оскільки з моменту припинення підприємницької діяльності (квітень 2021 року) до початку перевірки (листопад 2023 року) минуло понад два з половиною роки. Цей строк є цілком достатнім для добросовісного платника, щоб впорядкувати власну документацію та забезпечити її належне зберігання згідно з вимогами ст.44 ПК України.
Водночас у цій справі платник податків не навів належних і допустимих доказів на підтвердження того, що неподання відповідних документів у межах перевірки було зумовлено об`єктивними та непереборними обставинами. Позивачем не доведено, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, або що він намагався надати ці документи контролюючому органу хоча б на стадії розгляду заперечень до акта перевірки.
Таким чином, позивач не довів, що ним було забезпечено реальну можливість контролюючому органу здійснити перевірку у спосіб та в порядку, визначених законом. За таких обставин, з огляду на приписи п.44.6 ст.44 ПК України та правові висновки Верховного Суду, надані до суду документи не спростовують правомірності прийнятих відповідачем рішень, оскільки на момент їх прийняття контролюючий орган діяв на підставі наявної податкової інформації за фактичної відсутності (ненадання) документів у платника.
Щодо суті порушень, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.177.5 та п.177.11 ст.177 ПК України подають до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за місцем своєї податкової адреси у строки, визначені пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Кодексу, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб – підприємців протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.
Згідно пп.177.5.2 п.177.5 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.
Відповідно до п.49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Однак, з огляду на ненадання позивачем книги обліку доходів та витрат, Головним управлінням ДПС у Львівській області неможливо здійснити перевірку дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи – підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування.
Окрім вище викладеного, згідно з п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.
При перевірці достовірності відображених у деклараціях (звітах) про доходи доходів за період з 01.01.2018 року по 19.04.2021 року суми загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності використано наступні документи: відомості, відображені в податкових деклараціях про майновий стан і доходи та додатку Ф2 до податкових декларацій за 2018 - 2021 роки, відомості, відображені в декларації акцизного податку та додатку 6 до декларації акцизного податку за період з 2018-2021; відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів.
Відповідно до інформації, що містяться в АІС ЦБД ДРФО про суми нарахованих/виплачених доходів, інформаційних базах даних «ІС Податковий блок» перевіркою встановлено розбіжність, зокрема: в поданому додатку 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік платником відображено суму одержаного доходу 292659,60 грн. Проведеною перевіркою встановлено, що загальний оподатковуваний дохід становить 312107,45 грн. Платником ОСОБА_1 реалізовано товарів згідно з РРО на суму 310107,45 грн (325 612,82 грн (сума виторгу) – 15505,37 грн (сума акцизного податку) = 310 107,45 грн (дохід без акцизного податку). Також, згідно з даними АІС ЦБД ДРФО, позивачу контрагентом АТ «Джей ТІ Інтернешнл Компані Україна» нараховано та виплачено дохід з ознакою « 157» у І кварталі 2020 року в сумі 2000,00 грн. Внаслідок викладеного, платником занижено суму загального оподатковуваного доходу на 19447,85 грн, що призвело до заниження зобов`язань з ПДФО, чим порушено підп.16.1.2, підп.16.1.3 п.16.1 ст.16, підп.164.1.1, підп.164.1.3 п.164.1 ст.164 ПК України.
Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу та документально підтверджених витрат, з даними визначеними в ході перевірки встановлено їх завищення на загальну суму 652395,27 грн, в тому числі за 2018 рік в сумі 148540,28 грн, за 2019 рік в сумі 246525,01 грн, за 2020 рік в сумі 210259,60 грн, за 2021 рік в сумі 47070,38 грн.
До складу витрат включаються тільки витрати, які пов`язані з отриманням доходу та підтвердженні відповідними документами про їх оплату.
Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України платник податків - фізична особа ОСОБА_1 в поданій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018-2021 роки до складу валових витрат включено суми без документального підтвердження, а саме: платником податків до перевірки не надано документів на підтвердження витрат за 2018-2021 роки в сумі 652395,27 грн.
Враховуючи вищенаведене, а саме заниження загального оподатковуваного доходу за 2020 рік та завищення валових витрат за 2018-2021 роки встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 671843,12 грн, в тому числі за 2018рік в сумі 148540,28 грн, за 2019 рік в сумі 246525,01 грн, за 2020 рік в сумі 229707,45 грн, за 2021 рік в сумі 47070,38 грн, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 120931,76 грн, в тому числі за 2018 рік – 26737,25 грн, за 2019 рік – 44374,50 грн, за 2020 рік – 41347,34 грн, за 2021 рік – 8472,67 грн та заниження податкового зобов`язання з військового збору на загальну суму на суму 10077,65 грн, в тому числі за 2018 рік – 2228,10 грн, за 2019 рік – 3697,88 грн, за 2020 рік – 3445,61 грн, за 2021 рік – 706,06 грн.
У п.177.4 ст.177 ПК України визначено, що належить до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.
Відповідно до підп.177.4.6 п.177.4 ст.177 ПК України підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.
Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).
Виходячи з вищенаведеного, перевіркою визначення витрат відображених у додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, встановлено їх завищення на загальну суму 652395,27 грн, в тому числі за 2018 рік - 148540,28 грн, за 2019 рік - 246525,01 грн, за 2020 рік - 210259,60 грн, за 2021 рік - 47070,38 грн, чим порушено п.44.1, п.44.3, п.44.5 п.44.6 ст.44, підп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України в частині непредставлення первинних документів, які підтверджують понесені витрати, ведення яких передбачено законодавством.
Окрім зазначеного, Головним управлінням ДПС у Львівській області здійснено перевірку правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2018-2021 роки, що підлягає сплаті до бюджету платником податків та встановлено, що відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб підприємців оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст.167 цього Кодексу. Ставка податку становить у 2018-2021 роках – 18% бази оподаткування.
Перевіркою визначення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності встановлено порушення підп.16.1.2, підп.16.1.3 ст.16, п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.164.1 ст.164, п.177.2, підп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України в частині непредставлення первинних документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 120931,76 грн, в тому числі за 2018 рік - 26737,25 грн, за 2019 рік - 44374,50 грн, за 2020 рік - 41347,34 грн, за 2021 рік - 8472,67 грн.
Перевіркою з питань відображення у звітності сум, на які нараховується та з яких утримується єдиний внесок, встановлено наступне.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.7 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб підприємців (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.
Позивачем за рахунок заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2018-2021 роки занижено суми єдиного внеску на 122242,41 грн, а саме за 2018 рік – 30495,59 грн, за 2019 рік – 54235,50 грн, за 2020 рік – 32435,83 грн, за 2021 рік – 5075,49 грн, чим порушено вимоги ч.1 п.2 ст.7, ч.3 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із внесеними змінами та доповненнями).
Відповідно п.8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.
Згідно з п.8.4 Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
Як уже зазначалось, позивач у періоді з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування. Вид діяльності: 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. У період з 01.01.2018 року по 19.04.2021 року здійснював діяльність на загальній системі. Вид діяльності у 2018 році - роздрібна торгівля, у 2019-2021 роках - інші види роздрібної торгівля в неспеціалізованих магазинах.
Перевіркою встановлено, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 у період з 01.01.2017 року по 19.04.2021 року здійснював діяльність: у 2017 році за адресою – АДРЕСА_2 ; у 2018-2021 роках – АДРЕСА_3 . Разом з тим, повідомлення за формою 20-ОПП до ГУ ДПС у Львівській області про об`єкт оподаткування, подано несвоєчасно, що підтверджено ідентифікаційними даними з ІКС «Податковий блок».
Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підп.63.3 ст.63 ПК України, п.8.1, п.8.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, в частині не своєчасне подання до Головного управління ДПС у Львівській області у строки протягом 10 робочих днів після його створення чи відкриття повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкт, через який провадиться діяльність, а саме бар-магазин, що розташований за адресою: вул.Басараб, 16/90, м.Стрий, Львівська область.
Згідно інформаційної бази даних «ІС Податковий блок», підсистеми «Аналітична система» «Виторги РРО» виторг від реалізації підакцизних товарів за травень 2020 року становить 48949,29 грн, в т.ч акцизний податок – 2331,00 грн. Відповідно до поданої декларації акцизного податку та додатку 6 до декларації (вх.№13313 від 15.06.2020) позивачем відображено суму акцизного податку – 1402,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, контролюючий орган дійшов висновку про заниження позивачем податкового зобов`язання по акцизному податку за травень 2020 року на суму 929,00 грн, чим порушено підп.213.1.9 п.213.1 ст.213, підп.214.1.4 п.214.1 ст.214, підп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 ПК України.
Крім того, перевіркою дотримання вимог законодавства щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлено, що позивач у порушення підп.16.1.2. п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України не забезпечено зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст.44 ПК України строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю за період з 01.01.2017 року по 19.04.2021 року
Аналізуючи встановлені в ході перевірки фактичні обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних, об`єктивних та переконливих доказів, які б спростовували виявлені контролюючим органом порушення.
Зокрема, матеріалами справи підтверджується як факт заниження загального оподатковуваного доходу (внаслідок розбіжностей між даними РРО, відомостями контрагентів та поданою звітністю), так і факт безпідставного формування витрат за відсутності первинних документів на момент проведення перевірки. Доводи позивача про несвоєчасність подання форми 20-ОПП та заниження акцизного податку також не знайшли свого спростування під час судового розгляду.
Враховуючи, що правомірність задекларованих показників податкового обліку має бути підтверджена документально саме під час здійснення податкового контролю, а подальше подання документів до суду (за відсутності доказів неможливості їх надання під час перевірки) не усуває встановлених законом наслідків, суд вважає висновки акта перевірки від 09.01.2024 року №516/13-01-24-09/3289304272 обґрунтованими.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.03.2024 року №854113012409, від 04.03.2024 року №854413012409, від 04.03.2024 року №854513012409, від 04.03.2024 року №854613012409, від 04.03.2024 року №854713012409, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2024 року №Ф-854913012409, рішення від 04.03.2024 року №855013012409 про застосування штрафних санкцій є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Податковим кодексом України. Обставини, на які посилається позивач, не можуть вважатися підставами для їх скасування.
Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності.
Поряд з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2024 року №854113012409, від 04.03.2024 року №854413012409, від 04.03.2024 року №854513012409, від 04.03.2024 року №854613012409, від 04.03.2024 року №854713012409, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2024 року №Ф-854913012409 та рішення від 04.03.2024 року №855013012409 про застосування штрафних санкцій – слід відмовити.
Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.