Справа № 473/1328/26

РІШЕННЯ
іменем України

"17" квітня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю: секретаря судового засідання Москаленко С.Л., позивачки ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 , головного спеціаліста – інспектора з паркування відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечної Я.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Акціонерне товариство «Укрпошта», головний спеціаліст – інспектор з паркування Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечна Яна Вікторівна, ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому вказувала, що 11 січня 2026 року головний спеціаліст-інспектор з паркування Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечна Я.В. винесла відносно неї постанову серії UKR №2600078, згідно якої 10 січня 2026 року об 11 год. 55 хв. у м. Вознесенську на вул. Чубчика ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу на проїзній частині в два (і більше) ряди та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.4 ПДР України. 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.
Проте ОСОБА_1 не погодилася з оскаржуваною постановою, вказуючи на те, що вона, будучи власницею автомобіля «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , на підставі договору позички від 01 січня 2026 року передала транспортний засіб у володіння та користування ОСОБА_2 . Саме останній 10 січня 2026 року перебував за кермом належного їй автомобіля та здійснив вимушену зупинку по вул. Чубчика в м. Вознесенську у зв?язку з паркуванням мікроавтобуса червоного кольору, що створив йому перешкоду для руху. Вказані обставини виключають наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. 
Крім цього, звертала увагу суду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту та обставин адміністративного правопорушення, вказуючи на те, що долучені відповідачем до справи про адміністративне правопорушення копії фотокарток із зображенням обставин події до таких не належать, оскільки в постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фотозйомку (відсутні ідентифікаційні дані технічного засобу), також останнім не надано доказів на підтвердження того, що пристрій, яким здійснювалася фотофіксація, належить до сертифікованих технічних пристроїв, що містять комплексну систему захисту інформації. 
Також звертала увагу суду на те, що відповідач грубо порушив процесуальні норми під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, інспектор з паркування після неповного (поверхневого) з`ясування та фіксування обставин події, не встановила належну особу, відповідальну за правопорушення, не розмістила на лобовому склі автомобіля повідомлення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, іншим чином не сповістила особу, яка притягувалася до відповідальності, про розгляд справи про адміністративне правопорушення та лише на наступний день після виявлення та фіксування правопорушення винесла постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності. При цьому, належним чином не вручила/не надіслала копію оскаржуваної постанови позивачці, іншим чином не ознайомила ОСОБА_1 з її змістом. Внаслідок процесуальних порушень остання була позбавлена права участі у розгляді справи, заявляти клопотання, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, права на професійну правничу допомогу адвоката, права на оскарження постанови тощо. 
У зв`язку з цим позивачка просила поновити строк на звернення з позовом до адміністративного суду, а також скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою суду від 30 березня 2026 року позивачці поновлено строк на звернення з позовом до адміністративного суду, відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
09 квітня 2026 року від представника відповідача Величка Є.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що позов пред`явлений позивачкою до неналежного відповідача (Вознесенської міської ради) та з пропущенням встановлених строків оскарження постанови, які не підлягають поновленню, оскільки копія оскаржуваної постанови була невідкладно направлена ОСОБА_1 за місцем її зареєстрованого проживання та вважається отриманою адресатом вчасно.
Також вказував, що оскаржувана постанова винесена у повній відповідності з вимогами закону, у тому числі за наявності передбаченої законом підстави – порушення позивачкою правил зупинки, що має своїм наслідком відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 122 КУпАП, а справа розглянута без повідомлення та за відсутності особи, яка притягувалася до відповідальності, що відповідає вимогам КУпАП. Факт та обставини правопорушення підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами – копіями фотознімків із зображенням обставин події, зафіксованими за допомогою планшетного комп`ютера, про що зазначено в оскаржуваній постанові. При цьому, твердження позивачки про те, що фотофіксація обставин порушення правил зупинки транспортного засобу повинна здійснюватися виключно на сертифікований технічний пристрій, що містить комплексну систему захисту інформації, є хибними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень закону. 
Вважав хибними доводи позивачки про те, що перешкода для руху транспортного засобу є підставою для звільнення її від відповідальності за порушення правил зупинки. 
Крім цього, просив врахувати, що відповідальність за порушення правил зупинки, зафіксоване в режимі фотозйомки, несе власник транспортного засобу. Адміністративне стягнення на іншу особу (фактичного користувача транспортного засобу) за таке порушення накладається виключно у разі доведення в сукупності факту вчинення саме такою особою вказаного правопорушення, визнання нею такої обставини та внесення інформації про фактичного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Однак інформація про ОСОБА_2 , як фактичного користувача автомобіля «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , не була внесена до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, останній не звертався до відповідача з приводу визнання факту скоєння ним правопорушення, а наданий позивачкою у цій частині договір про отримання ОСОБА_2 автомобіля на умовах позички не є підставою для накладення на останнього адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, оскільки вказаний правочин не був нотаріально посвідченим, а тому є нікчемним. 
Водночас у відзиві представник відповідача оспорював доводи позову про те, що фіксування факту та обставин порушення правил зупинки було здійснене за відсутності водія автомобіля «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 та без повідомлення про вказану обставину позивачки, а неможливість вручення на місці зупинки повідомлення та постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності було обумовлено самовільним залишенням водієм вказаного транспортного засобу місця скоєння правопорушення.
У зв`язку з цим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.
В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 
Представник відповідача Величко Є.О. в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.
Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - головний спеціаліст – інспектор з паркування Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечна Я.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи на законність оскаржуваної постанови, винесеної за наявності передбаченої законом підстави – порушення позивачкою правил зупинки, що має своїм наслідком відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 122 КУпАП, та з повним дотриманням нею процесуальних норм під час здійснення провадження в адміністративній справі. При цьому, звертала окрему увагу суду на обізнаність водія транспортного засобу «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , про фіксування обставин події та оформлення адміністративних матеріалів за порушення правил зупинки (водій знаходився в автомобілі під час вчинення інспектором цих дій), та на неможливість вручення на місці зупинки повідомлення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, що було обумовлено самовільним залишенням водієм місця скоєння правопорушення.
Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, пояснивши, що 10 січня 2026 року саме він перебував за кермом автомобіля «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , та здійснив вимушену зупинку по вул. Чубчика в м. Вознесенську. Також визнав факт скоєного. Крім цього, пояснив, що в разі належного оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносного його особи він не заперечує проти сплати штрафу за пільговою ставкою (50 % штрафу).
Представники третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору - Першого відділу ДВС у Вознесенському районі, АТ «Укрпошта» в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. 
Суд з урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника відповідача та представників третіх осіб, оскільки матеріали містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. 
Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Щутського А.М., головного спеціаліста – інспектора з паркування Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечної Я.В., дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

1) Суд вважає недоречними доводи відзиву на позов про те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача (Вознесенської міської ради, а не до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради) та з пропущенням встановлених строків оскарження постанови, які не підлягають поновленню, оскільки у позові ОСОБА_1 чітко визначила відповідачем саме Виконавчий комітет Вознесенської міської ради (в особі Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням), а доводам щодо строків оскарження постанови суд вже надав оцінку в своїй ухвалі від 30 березня 2026 року, поновивши позивачці строк звернення з позовом до адміністративного суду, та не вбачає підстав для відступу від свого попереднього висновку.

2) Суд встановив, що 11 січня 2026 року головний спеціаліст-інспектор з паркування Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечна Я.В. винесла відносно позивачки постанову серії UKR №2600078, згідно якої 10 січня 2026 року об 11 год. 55 хв. у м. Вознесенську на вул. Чубчика ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу на проїзній частині в два (і більше) ряди та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.4 ПДР України. 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.
Згідно ч. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України регулюється Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч. 5 ст. 14 вказаного Закону учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом п.п. 1.1, 1.3, 1.9 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.
Ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 122 КУпАП).
Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є факт скоєння такою особою адміністративного правопорушення.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).
Факт скоєння адміністративного правопорушення повинен бути належним чином зафіксований та підтверджений відповідними доказами.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На підтвердження факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення відповідач надав суду копії фотознімків обставин події, які були здобуті інспектором з паркування під час фіксування обставин правопорушення (а.с. 85-89), зазначивши в оскаржуваній постанові інформацію про технічний засіб, яким здійснено фіксування події та обставин правопорушення. Відповідно до них, 10 січня 2026 року у м. Вознесенську на вул. Чубчика водій автомобіля «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу на проїзній частині в два ряди, чим порушив правила зупинки (п. 15.4 ПДР України). 
Суд вважає вказані докази належними та допустимими, та відхиляє твердження ОСОБА_1 про їх недопустимість з тим обґрунтуванням, що пристрій, яким здійснювалася фотофіксація обставин порушення, не належить до сертифікованих технічних пристроїв, що містять комплексну систему захисту інформації. 
Зокрема, ч. 1 ст. 14-2 КУпАП (в редакції, чинній на час скоєння правопорушення) передбачено, що технічні засоби - прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відео фіксації, якими здійснюється фіксування правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, повинні технічно відповідати законодавству про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.
У той же час, вказані вимоги не поширюються на технічні засоби з функцією фотозйомки (відеозапису), якими здійснюється фіксування порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, здійснених в неавтоматичному режимі.
Відповідні положення, які уніфікували такі вимоги до засобів з автоматичною та неавтоматичною фіксацією були виключені Законом України від 16 лютого 2021 року №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року, шляхом викладення ч. 1 ст. 14-2 КУпАП в новій редакції.
Також суд вважає неприйнятними зазначені у позові твердження про те, що зупинка транспортного засобу була вимушеною, оскільки була обумовлена маневром з паркування іншого транспортного засобу - мікроавтобуса червоного кольору, що створив водію автомобіля «Toyota Camry» перешкоду для руху. При цьому, на вищевказаних фотознімках обставин події за 10 січня 2026 року з часом фіксування: 11:50:48 год; 11:55:19 год (а.с. 87, 89) не зафіксовано будь-яких перешкод для руху автомобіля «Toyota Camry» (який у цей час здійснював зупинку у два ряди), зокрема іншими транспортними засобами. Так, на знімку від 10 січня 2026 року з часом фіксування 11:50:48 перед автомобілем «Toyota Camry» та в межах оглядовості взагалі відсутній мікроавтобус червоного кольору, а на знімку від 10 січня 2026 року з часом фіксування 11:55:19 мікроавтобус червоного кольору знаходиться на місці для паркування транспортних засобів та жодним чином не створює перешкоду для руху водію автомобіля «Toyota Camry». Вказане повністю спростовує твердження про вимушеність зупинки, як підстави для звільнення від адміністративної відповідальності. 
У той же час, згідно п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, зокрема увімкнути аварійну світлову сигналізацію, а в разі її несправності - встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар. Однак вказані вимоги водій автомобіля «Toyota Camry» не виконав.
Що стосується питання належного суб?єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, то в цій частині суд виходить з наступного.
Згідно Примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Згідно ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:
абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;
абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Отже, з системного аналізу наведених норм слідує, що за загальним правилом відповідальною особою за порушення правил зупинки, зафіксованого в режимі фото/відеозйомки, є фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.
При цьому, слід зауважити про те, що згідно ст. 279-3 КУпАП така особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності лише у двох випадках:
- якщо надасть документальне підтвердження того факту, що до моменту вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, які належать її транспортному засобу;
- якщо особа, яка фактично керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Водночас, відповідно до положень ст. 14-2 КУпАП статусу відповідальної особи набуває належний користувач транспортного засобу, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу.
Тобто, для набуття статусу відповідальної особи фактичним користувачем транспортного засобу, необхідна наявність двох обов`язкових умов:
- підтвердження того, що особа дійсно є належним користувачем даного транспортного засобу;
- внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача відповідного транспортного засобу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 1145 затверджено «Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» (далі - Порядок), який визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.
Згідно з пп. 4 п. 2 Порядку належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.
Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється в сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належного користувача.
У разі коли власником транспортного засобу є фізична особа, внесення до Реєстру відомостей про належного користувача або їх виключення через електронний кабінет водія або через Портал Дія здійснюється нею особисто.
Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача здійснюється уповноваженим працівником сервісного центру МВС шляхом формування заяви, яка роздруковується та підписується заявниками, за допомогою програмних засобів Реєстру на підставі інформації, що міститься в поданих ними документах, та за умови відсутності підстав для відмови у внесенні до Реєстру відомостей про належного користувача, визначених цим Порядком. 
Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача через електронний кабінет водія або засобами Порталу Дія здійснюється автоматично після заповнення та підписання заявниками в порядку, визначеному пунктом 25 цього Порядку, відповідної електронної заяви, а також проведення автоматичної перевірки зазначених у ній відомостей за відповідними реєстрами та базами даних, доступ до яких має МВС, за умови відсутності визначених цим Порядком підстав для відмови у внесенні відповідних відомостей. (п.п. 3, 14, 15, 20, 27 Порядку).
З пояснень учасників справи вбачається, що ОСОБА_2 не був внесений власницею транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів в якості належного користувача автомобіля «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 .
Укладення між Щутськими договору позички автомобіля (який не має правового значення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 828 ЦК України не був нотаріально посвідченим, а тому є нікчемним та не може бути прийнятим судом до уваги) за відсутності реєстрації  ОСОБА_2 в якості належного користувача транспортного засобу не є підставою для визнання його суб?єктом правопорушення.
Також ОСОБА_2 , як особа, яка фактично керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, не звернувся особисто до посадової особи органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення, із заявою про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надав документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Тому саме позивачка є належним суб?єктом адміністративного правопорушення, як власниця відповідного транспортного засобу.
Не є слушними й доводи позивачки про те, що інспектор з паркування грубо порушила процесуальні норми під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема не сповістила її про розгляд справи про адміністративне правопорушення, провела розгляд справи одноособово (без її участі), належним чином не вручила/надіслала копію оскаржуваної постанови позивачці.
Зокрема, відповідно до ч.ч. 3, 5, 6, 7, 8, 10 ст. 279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.
У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.
У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.
Таким чином, здійснення інспектором з паркування розгляду справи про адміністративне правопорушення без повідомлення та участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП, з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення на наступний день після виявлення правопорушення (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) з подальшим направленням такій особі оскаржуваної постанови за місцем її зареєстрованого проживання узгоджується з вимогами ст. 279-1 КУпАП.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що інспектор з паркування після виявлення порушення не розмістила на лобовому склі належного їй автомобіля повідомлення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, то як вбачається з пояснень інспектора Поперечної Я.В., вказане було наслідком самовільного залишення водієм транспортного засобу «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , місця скоєння правопорушення до складення відповідного повідомлення. Вказану обставину інші учасники справи в судовому засіданні не оспорювали. 
При цьому, за загальним правилом, підставами для скасування рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності є не будь-які порушення, допущені під час здійснення адміністративного провадження, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на обґрунтованість і законність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення. Натомість, зазначене вище порушення до таких не відноситься.
За встановленого, обставини, на які посилається позивачка, в цілому не знайшли свого належного підтвердження. Оскаржувана постанова винесена у повній відповідності до вимог закону, за наявності передбаченої законом підстави – доведеним належними та допустимими доказами порушення позивачкою правил зупинки, що має своїм наслідком відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 122 КУпАП, з дотриманням під час розгляду справи процесуальних норм (за винятком незначних порушень, які не вплинули на результат розгляду справи).
Тому суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.
В силу вимог ст. 139 КАС України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 248, 250, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Акціонерне товариство «Укрпошта», головний спеціаліст – інспектор з паркування Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечна Яна Вікторівна, ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення — відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя:  О.В. Вуїв