ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" лютого 2026 р. Справа № 910/6711/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Євсікова О.О. 
Корсака В.А. 

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської прокуратури 
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 
у справі № 910/6711/25 (суддя Літвінова М.Є.)
за позовом заступника керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЕНЕРДЖІ" 
про визнання недійсним пункту договору та стягнення коштів, 

ВСТАНОВИВ:
Заступник керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області (далі - Прокуратура) в інтересах держави в особі Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області (надалі - позивач; Селищна рада) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЕНЕРДЖІ" (в подальшому - відповідач; ТОВ "ВІЕНЕРДЖІ"; Товариство) про визнання недійсним пункту 2.2 договору про закупівлю № 271 від 12.09.2023 та стягнення коштів у розмірі 59 666,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог Прокуратура посилалась на те, що всупереч вимогам пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України при укладенні договору про закупівлю № 271 від 12.09.2023, покупцем і постачальником до пункту 2.2 цього договору та специфікації включено суму ПДВ, а тому просила суд визнати недійсним пункт 2.2 договору про закупівлю № 271 від 12.09.2023 та стягнути з постачальника грошові кошти у розмірі 59 666,50 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 в задоволенні позовних вимог заступника керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області до ТОВ "ВІЕНЕРДЖІ" про визнання недійсним пункту договору та стягнення коштів у розмірі 59 666, 50 грн відмовлено повністю.
За висновками місцевого господарського суду, враховуючи встановлені обставини щодо відсутності в матеріалах справи документального підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору, як це визначено підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, недоведеними з боку Прокуратури є наявність правових підстав для звільнення операцій щодо постачання товарів за оспорюваним договором від оподаткування ПДВ, та, як наслідок, про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору в частині включення суми ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних за цим договором товарів та повернення сплаченого позивачем постачальнику ПДВ.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Київська міська прокуратура (по тексту - апелянт; скаржник) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 та прийняти нове, яким позов заступника керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з: неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права; не наданням належної оцінки всім доказам та без повного з`ясування усіх фактичних обставин справи.
Апелянт зазначає, що в опублікованому оголошенні про проведення торгів визначено, що товар поставляється для підрозділів Збройних Сил України на виконання Програми з підтримки Збройних Сил. Мета поставки товару та фактичний його отримувач визначені також і в п.п. 1.1 договору. Зокрема, у вказаному пункті сторони погодили, що товари поставляються для підрозділів ЗСУ та на виконання програми з підтримки Збройних Сил України. Тобто умовами закупівлі та договору було чітко визначено, що кінцевим отримувачем товару є підрозділи ЗСУ. Як вважає скаржник, вказане підтверджує, що ТОВ «ВІЕНЕРДЖІ», укладаючи договір поставки товару, погодилось на умови закупівлі та було достеменно обізнане, що кінцевим отримувачем товару будуть відповідні суб`єкти, визначені вказаною програмою, зокрема, підрозділи ЗСУ. Крім того, за змістом платіжних документів, за якими здійснено оплату за договором, у розділі «Призначення платежу» чітко зазначено, що платежі здійснено з метою матеріально-технічного забезпечення підрозділів територіальної оборони на виконання програми з підтримки Збройних Сил України.
Київська міська прокуратура вказує й на те, що у подальшому рішенням Окнянської селищної ради від 10.11.2023 № 1377/35-VII надано дозвіл на безоплатну передачу отриманого за договором майна з комунальної власності в державну в особі НОМЕР_1 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) та затверджено акт приймання-передачі. Дане, на думку апелянта, підтверджує, що фактично товар було передано саме суб`єкту, який визначений законодавцем у пп. 32 підрозд. 2 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, і буде використовуватись виключно з обумовленою метою. Таким чином, в даному випадку зі змісту договору вбачається інформація про кінцевого отримувача товару (підрозділи ЗСУ, територіальної оборони) та мету його використання є безумовною підставою для звільнення операції від оподаткування ПДВ. Тобто, оскільки договір укладений між селищною радою і ТОВ «ВІЕНЕРДЖІ» у період дії положень п. 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а також враховуючи мету укладення договору, - операція з постачання квадрокоптера та акумуляторів до нього повинна була здійснюватись без сплати ПДВ. Тим самим, Прокуратура звернулась до суду з позовом про визнання недійсним пункту договору в частині включення до ціни договору суми ПДВ та, відповідно, стягнення коштів.
Скаржник підкреслює, що включення до умов договору інформації про кінцевого отримувача товару - підрозділи ЗСУ, є ключовим аспектом, який підкреслює специфіку поставленого товару та особливості відповідної господарської операції, а відповідач мав можливість врахувати зазначене ще при формуванні умов договору поставки.
Втім, скаржник має переконання, що приймаючи рішення про відмову у позові, суд 1-ої інстанції обмежився формальним дослідженням питання щодо наявності сертифікату кінцевого споживача та не врахував мету законодавця при внесенні зазначених змін у податкове законодавство.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025, апеляційна скарга в справі № 910/6711/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/6711/25. Розгляд апеляційної скарги Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/6711/25 призначено на 02.02.2026.
На адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Згідно аргументів Товариства, необхідним мінімумом для застосування звільнення від оподаткування, передбаченого пп. 5 п. 32 підрозд. 2 розд. XX ПК України, є фіксація в умовах договору зобов`язань контрагента щодо передачі БПЛА конкретним отримувачам, наведеним в пп. 5 п. 32 підрозд. 2 розд. XX ПК України, або ж посередникам, які передадуть БПЛА вказаним отримувачам. Жодних перелічених вище умов договір не містить, в т.ч. відсутній сертифікат кінцевого споживача. Таким чином, до позивача в межах виконання договору не може бути застосована норма підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України. Відповідно, позивач не може бути звільнений від оподаткування на цій підставі.
Представник апелянта в судовому засіданні 22.02.2026 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи останні повідомлені належним чином, що підтверджується довідками від 14.11.2025 про доставку електронного документа в електронні кабінети Селищної ради та Товариства.
Поряд із цим, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. 
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка представника позивача та відповідача обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність від позивача та відповідача обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності останніх, яких належним чином повідомлено про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.
Судовою колегією зазначається, що відзиву/письмових пояснень на апеляційну скаргу від Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 11.07.2023 начальник НОМЕР_1 прикордонного загону звернувся до голови Окнянської селищної ради із клопотанням № 5/3919-23-Вих, в якому просив позивача під час прийняття цільової "Програми фінансової підтримки/прикордонного оперативно - розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Окни) головного оперативно - розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону з метою забезпечення протидії протиправній діяльності на державному кордоні на 2023 рік" передбачити фінансування на реалізацію заходів програми в сумі 500 000 грн та здійснити придбання з подальшою передачею наступних технічних засобів: квадрокоптер DJІ Matrice 30T Basic Combo та акумуляторні батареї.
Окнянською селищною радою 18.08.2023 оголошено відкриті торги з особливостями (ідентифікатор закупівлі: № UA-2023-08-18-004382-а) за предметом закупівлі: Квадрокоптер, ДК 021:2015: 34710000-7 - Вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном (Матеріально-технічне забезпечення підрозділів ЗСУ на виконання програми з підтримки 3бройних Сил, заходи та роботи з територіальної оборони).
За результатами електронного аукціону, 12.09.2023 між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІЕНЕРДЖІ" (надалі - постачальник) укладено договір про закупівлю № 271 (скорочено - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність замовника: Квадрокоптер DJІ MATRICE 30T та акумулятори DJІ ТВ30, за кодом ДК 021:2015: 34710000-7 - Вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном (Матеріально - технічне забезпечення підрозділів ЗСУ на виконання Програми з підтримки Збройних Сил, заходи та роботи з територіальної оборони) (далі - товар), а замовник - прийняти і оплатити такий товар.
Обсяг (асортимент, номенклатура) товару зазначений у специфікації, що додається до Договору про закупівлю і є його невід?ємною частиною (п. 1.2 Договору).
Відповідно до п. 2.2 Договору його ціна становить: 357 999,00 грн (триста п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев?ять грн 00 коп.), у тому числі ПДВ - 59 666,50 грн.
Сторони в п. 3.1 Договору погодили те, що оплата товару замовником здійснюється шляхом безготівкових розрахунків у національній валюті України за реквізитами учасника визначеними у цьому договорі, протягом 10 робочих днів з дати прийняття товару замовником за актом передання-прийняття товару.
Постачальник повинен передати (поставити) покупцю товар, якість якого відповідає вимогам державних стандартів, а також умовам, встановленим чинним законодавством до товару даного виду (п. 4.1 Договору).
Строк (термін) поставки (передачі) товару: протягом 10 робочих днів з дня підписання договору. Місце поставки (передачі) товару: 67900, Одеська область, Подільський район, смт. Окни, вул. Незалежності, буд. 2 (п.п. 3.2-3.3 Договору).
Пунктом 10.1 передбачено, що договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками Сторін (за наявності) та діє до дати, зазначеної у Специфікації. У разі укладання договору в електронній формі, договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін шляхом накладання електронних підписів, використання яких передбачено цим Договором, та діє до дати, зазначеної у специфікації. Припинення дії Договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із Сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за Договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою Стороною свого зобов`язання за Договором.
Відповідно до пп. 11.1.1 п. 11.1 Договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зазначених в п. 19 визначеного постановою № 1178 від 12.10.2022 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні протягом 90 днів з дня його припинення або скасування".
Додатком 1 Специфікацією сторонами погоджено найменування товару, одиницю виміру, його кількість та ціну за одиницю виміру з врахуванням транспортних витрат, розвантажувальних робіт, грн без ПДВ. Загальна вартість товару становить 357 999,00 грн (ПДВ 59 666,50 грн).
21.09.2023 постачальником виставлено рахунок на оплату № 89 на суму 357 999,00 грн.
Цього ж дня сторонами була підписана видаткова накладна № 98 щодо поставки товару, який передбачено умовами Договору та специфікацією.
На виконання умов договору, 26.09.2023 замовник перерахував постачальнику грошові кошти в розмірі 357 999,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 9 та № 21 від 26.09.2023. 
10.11.2023 Окнянською селищною радою прийнято рішення № 1377/35-VІІІ про надання дозволу на безоплатну передачу іншого окремо індивідуально визначеного майна з комунальної власності Окнянської селищної ради в державну власність в особі НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) згідно переліку (додаток 1), затвердивши акт приймання-передачі іншого окремо індивідуально визначеного майна зазначеного у додатку 1 цього рішення (додаток 2).
В цей же день заступником селищного голови, головним спеціалістом публічних закупівель та представниками ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону підписано акт приймання-передачі основних засобів, а саме квадрокоптер DJІ Matrice 30T та акумуляторні батареї DJІ TВ 30.
26.02.2025 позивач звернувся до відповідача із листом № 02-25/674 про повернення ПДВ в розмірі 59 666,50 грн, як безпідставно набутих коштів, на підставі підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.
28.02.2025 постачальник надав відповідь № 28/02/25-1 про те, що прикінцеві положення ПК України застосовуються в разі наявності сертифікату кінцевого споживача або чіткого зазначення у договорі кінцевого отримувача товарів, а тому вимоги щодо повернення ПДВ є недоцільними та необґрунтованими.
28.03.2025 Прокуратура скерувала селищній раді лист № 61-2099ВИХ-25, в якому повідомила про те, що операція з постачання квадрокоптеру DJ MATRICE 30T для потреб ЗСУ та інших військових формувань за договором № 271 від 12.09.2023 звільняється від оподаткування, що свідчить про безпідставне включення до ціни, зазначеної в п. 2.2 Договору, суми податку на додану вартість, чим порушено підпункт 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, а сплачені кошти у сумі 59 666,50 грн є безпідставно набутими ТОВ "ВІЕНЕРДЖІ". Крім того, Прокуратура просила позивача надати окружній прокуратурі в строк до 04.04.2025 інформацію вжитих заходів позовного характеру щодо повернення безпідставно набутих коштів ТОВ "ВІЕНЕРДЖІ" ПДВ у сумі 59 666,50 грн та зазначити чи зверталися підрозділи ЗСУ до Окнянської селищної ради про необхідність придбання відповідних засобів необхідних для забезпечення національної безпеки і оборони країни, завірену копію документів підтверджуючих передачу Окнянською селищною радою квадрокоптеру DJI MATRICE 30T на потреби ЗСУ.
01.04.2025 Селищна рада надіслала Прокуратурі лист № 02-25/1056 про надання інформації, повідомивши про надходження запиту від НОМЕР_1 Прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) Державної Прикордонної служби України на закупівлю технічних засобів для забезпечення надійної охорони державного кордону. В свою чергу Окнянською селищною радою було розглянуто дане клопотання та проведено закупівлі потрібних засобів з подальшою передачею НОМЕР_1 Прикордонному загону (в/ч НОМЕР_2 ).
02.05.2025 Одеська прокуратура скерувала позивачу лист № 61-2896ВИХ, у якому повідомила про порушення положень пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України під час укладення Договору про закупівлю № 271 від 12.09.2023, включивши до вартості товару суму ПДВ розмірі 59 666,50 грн. Крім того, прокуратура вказала про наявність підстав для повернення сплаченої суми ПДВ 59 666,50 грн, як безпідставно набутих коштів.
05.05.2025 Селищна рада надала відповідь № 02-25/1446 про те, що позивач не вживав заходів позовного характеру щодо повернення безпідставно набутих коштів ТОВ "ВІЕНЕРДЖІ" в розмірі 59 6660,50 грн та не заперечує щодо звернення прокуратури до суду в інтересах селищної ради з метою усунення порушень.
22.05.2025 Одеська прокуратура надіслала позивачу повідомлення в порядку абз. 3 п. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру".
Позовна заява обґрунтовувалась тим, що всупереч вимогам пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України при укладенні договору про закупівлю № 271 від 12.09.2023, покупцем і постачальником до пункту 2.2 цього договору та специфікації включено суму ПДВ. Таким чином, Прокуратура просила суд визнати недійсним пункту 2.2 Договору про закупівлю № 271 від 12.09.2023 та стягнути із постачальника грошові кошти у розмірі 59 666,50 грн.
Відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та у своєму відзиві просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки позивач не долучив до матеріалів справи документального підтвердження кінцевого споживача на момент укладення та виконання Договору закупівлі № 271, у зв`язку із чим відсутні підстави визнання пункту 2.2 Договору недійсним та стягнення з відповідача суми ПДВ у розмірі 59 666,50 грн, як безпідставно отриманих грошових коштів. Також, відповідач вказав, що платіжні інструкції № 9 та № 21 від 26.09.2023 містять код бюджетної програми КПКВК 0118240 та КЕКВ 3110, які відповідають капітальним видаткам місцевого бюджету, а не субвенціям для ЗСУ.
Через систему "Електронний суд" від Прокуратури надійшла відповідь на відзив, в якій остання не погоджується із доводами відповідача, оскільки договір про закупівлю № 271 від 12.09.2023 укладений між Окнянською селищною радою та ТОВ "ВІЕНЕРДЖІ" в період дії положень пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а тому операція з постачання згаданого квадрокоптеру та акумуляторів до нього до Замовника повинна була здійснюватися без сплати ПДВ; на момент проведення закупівлі та укладання договору постачальнику було відомо про кінцевого отримувача товару - Збройні сили України; факт передачі також підтверджено й рішенням Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області від 10.11:2023 за № 1377/35-VI "Про надання згоди на безоплатну передачу іншого окремо індивідуально визначеного майна з комунальної власності Окнянської селищної ради в державну власність в особі НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 )" та актом приймання передачі основних засобів від 10.11.2023.
Через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
З огляду на вказані фактичні обставини цієї справи, колегія суддів зазначає таке.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої та другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частинами 1 і 2 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
У пункті 8.17 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 сформульовано висновок про те, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в зазначеній постанові відступила від висновку щодо неможливості визнання недійсним частини договору (стосовно визначення ПДВ) з посиланням на те, що включення ПДВ в оплату містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справи № 922/2439/20, та зазначила про незгоду із висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 910/22319/16, від 08.08.2019 у справі № 911/1626/18.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПК України.
За змістом підпунктів а) і б) пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем товару (замовником послуг).
Пунктами 30.1-30.2, 30.9 статті 30 ПК України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Податкова пільга надається шляхом:
а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;
б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;
в) встановлення зниженої ставки податку та збору;
г) звільнення від сплати податку та збору.
Згідно з пунктом 29 частини 1 статті 1 Закону України "Про оборонні закупівлі" товари оборонного призначення - озброєння, військова та спеціальна техніка, зброя і боєприпаси, спеціальні комплектувальні вироби для їх виготовлення та експлуатації, матеріали та обладнання, спеціально призначені для їх розроблення, виготовлення або використання, спеціальні технічні засоби, технічні засоби розвідки, засоби технічного та криптографічного захисту інформації, засоби спеціального зв`язку, космічна техніка військового та подвійного призначення, засоби індивідуального захисту (бронежилети всіх класів захисту, протиударні, кулезахисні шоломи, комплекти протиударного захисту тощо), спеціальні засоби (кайданки, кийки, засоби, споряджені речовинами сльозогінної, світлошумової дії тощо), спеціальні (спеціалізовані) транспортні засоби; комп`ютерна, оптична, вимірювальна та інша техніка; спеціальний формений одяг, необхідний для виконання завдань правоохоронними органами, структурними підрозділами органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, військовими формуваннями з правоохоронними функціями, товари подвійного використання для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, розвитку обороноздатності держави та системи національної стійкості, а також будь-які інші товари, які закуповуються державними замовниками, визначеними згідно з пунктом 10 частини першої цієї статті, для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони.
За змістом положень частини 1 статті 1 та частин 1, 2 статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. До загальної структури Збройних Сил України входять, зокрема, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Відповідно до підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель, зокрема: безпілотних літальних апаратів без озброєння та їх частин, що класифікуються у товарних позиціях 8806, 8807 згідно з УКТ ЗЕД.
У разі здійснення операцій, звільнених від оподаткування податком на додану вартість відповідно до підпунктів 4 і 5 цього пункту (в частині постачання товарів за державними контрактами (договорами) з оборонних закупівель), положення пункту 198.5 статті 198 та статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій.
Отже, операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК за умови, якщо:
- товари, щодо яких здійснюються такі операції, належать до категорії товарів, які визначені у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК та класифікуються у товарних позиціях згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), визначеною Законом України "Про митний тариф України" від 19.10.2022 № 2697-IX;
- кінцевим отримувачем відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами відповідного договору визначено суб`єктів, перерахованих у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК.
У разі недотримання таких умов вказані операції підлягатимуть оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.
На це, як вважає судова колегія, правильно звернув увагу суд першої інстанції. 
Визначальним для звільнення від оподаткування ПДВ за вказаною нормою є не лише категорія товарів та суб`єкт кінцевого отримувача таких товарів, а й документальне підтвердження особи такого суб`єкта відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору, в якому визначено осіб, зазначених у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК, кінцевими отримувачами.
Порядок оформлення сертифіката кінцевого споживача регламентовано Положенням про порядок надання гарантій та здійснення державного контролю за виконанням зобов`язань щодо використання у заявлених цілях товарів, які підлягають державному експортному контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.1999 №920.
Пункт 5 цього Положення визначає, що з метою оформлення гарантій щодо кінцевого використання імпортованих в Україну товарів використовуються міжнародний імпортний сертифікат, сертифікат підтвердження доставки, сертифікат кінцевого споживача та інші документи, які містять державні гарантії та гарантії кінцевого споживача щодо використання товарів у заявлених цілях.
Відповідно до пункту 15 вказаного Положення сертифікат кінцевого споживача - це документ, яким кінцевий споживач вказує на місце встановлення (використання) і ціль кінцевого використання товару та гарантує, що цей товар не буде використаний в інших цілях, ніж зазначені в сертифікаті, не буде переданий іншому суб`єкту підприємницької діяльності на території України або реекспортований без дозволу Держекспортконтролю, а також бере на себе інші гарантії щодо імпортованого в Україну товару у разі, коли це передбачено умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) згідно з вимогами держав - експортерів товарів (додаток 3).
Сертифікат кінцевого споживача оформляється у трьох примірниках. Перший і другий примірники направляються кінцевим споживачем імпортеру товару, який передає перший примірник іноземному експортеру, а другий примірник - Держекспортконтролю разом із заявою на видачу імпортного сертифіката або іншого документа. Третій примірник залишається у кінцевого споживача товарів (пункт 16 Положення).
Отже, сертифікат кінцевого споживача - це документ, який надається, зокрема, з метою підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів, який гарантує, що переданий йому товар не буде використовуватись в інших цілях або не буде переданий іншому суб`єкту.
Водночас, визначення суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору насамперед обумовлено необхідністю підтвердити особу такого кінцевого отримувача товарів, операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України яких підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК, та не може бути формальністю, про що стверджує прокурор, адже операції, зокрема, щодо постачання товарів, суб`єкт кінцевого отримувача яких не відповідає визначеному переліку, виключає можливість звільнення таких операцій від оподаткування ПДВ на підставі цієї норми.
Тобто, за вказаною нормою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій, зокрема, щодо постачання на митну територію України товарів, визначених у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК, визначальним є документальне визначення суб`єкта кінцевого отримувача таких товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору.
Під час розгляду справи в суді 1-ої інстанції учасниками справи до матеріалів справи не надано сертифікату кінцевого споживача, в якому було б зазначено, що кінцевим отримувачем відповідних товарів буде будь-яка особа з переліку, визначеного підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.
Відповідного сертифікату не надано й до суду апеляційної інстанції під час перебування справи на апеляційному розгляді.
При цьому, умови укладеного між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІЕНЕРДЖІ" договору також не визначають, що саме кінцевим отримувачем відповідних товарів буде будь-яка особа з переліку, визначеного підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.
Водночас, отримувачем товару є замовник/покупець (п.п. 4.1, 5.1 Договору). 
Відсутність такого документального підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору свідчить про відсутність підстав для звільнення операцій з постачання таких товарів від оподаткування ПДВ, відповідно про відсутність підстав стверджувати, що включення ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних згідно з таким договором товарів та подальша його сплата постачальнику суперечить вимогам підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.
Відтак, лише визначене підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України документальне підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору є підставою для звільнення операцій щодо постачання таких товарів від оподаткування ПДВ, а отже лише за наявності такого документального підтвердження визначення відповідачем вартості (ціни) закуповуваних згідно з договором товарів мало б бути здійснене без включення ПДВ.
Про це, на думку колегії суддів, обґрунтовано висновувався суд попередньої інстанції.
Судова колегія акцентує, що, як вже зазначалось, у даному випадку, з матеріалів справи не вбачається сертифікату кінцевого споживача або визначення за умовами договору, в тому числі за змістом його преамбули, суб`єкта кінцевого отримувача товарів, що, в свою чергу, могло б свідчити про узгодженість сторонами відповідних умов та/або явну обізнаність постачальника на момент укладення такого договору про суб`єкта кінцевого отримувача товарів, та, як наслідок, про звільнення операцій щодо постачання закуповуваних за таким договором товарів від оподаткування ПДВ.
В наведеному судовою колегією акцентується й на те, що позивач як замовник відповідної закупівлі та суб`єкт, який відповідно до своїх повноважень здійснює у межах відповідних видатків місцевих бюджетів фінансування заходів з оборони, у тому числі військових частин, не був позбавлений можливості, як мінімум, якщо скорочені строки здійснення закупівлі та необхідності передачі товарів військовій частині не передбачали можливості отримати сертифікат кінцевого споживача від такої військової частини, ініціювати включення до договору умов щодо суб`єкта кінцевого отримувача товарів, операції щодо постачання яких відповідно підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягають звільненню від оподаткування ПДВ за вищенаведених умов, що, в свою чергу, давало б підстави при укладанні договору погодити з постачальником вартість (ціну) закуповуваних згідно з цим договором товарів без ПДВ або у випадку незгоди відповідача в подальшому оскаржувати таке включення, та, відповідно, не витрачати бюджетні кошти на покриття суми ПДВ.
Аналогічні за змістом правові висновки у подібних правовідносинах викладені в постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду: від 26.02.2025 у справі № 910/8235/24, від 22.07.2025 у cправі № 925/696/24, від 28.08.2025 у справі № 914/1555/24, від 18.09.2025 у cправі № 910/12975/24, 27.10.2025 у cправі № 914/2699/24.
Вказані висновки враховуються судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи. 
Враховуючи вказане, а також обставини щодо відсутності в матеріалах справи документального підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору, як це визначено підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК, на переконання судової колегії вмотивованими є висновку місцевого господарського суду про недоведення Прокуратурою правових підстав для звільнення операцій щодо постачання товарів за оспорюваним договором від оподаткування ПДВ, та, як наслідок, про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору в частині включення суми ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних за цим договором товарів та повернення сплаченого позивачем постачальнику ПДВ.
З урахуванням вищенаведеного, судова колегія висновується, що відсутніми є правові підстави для задоволення позову. 
Аналогічних правомірних висновків дійшов й суд 1-ої інстанції. 
У свою чергу, зважаючи на зазначені у цій постанові висновки по суті спору, судовою колегією критично оцінюються доводи апелянта про те, що в правовідносинах між позивачем та відповідачем наявні безумовні підстави для звільнення операції від оподаткування ПДВ.
Окремо судовою колегією відхиляються, як необґрунтовані, аргументи скаржника про формальне дослідження місцевим господарським судом питання щодо наявності сертифікату кінцевого споживача та не врахування мети законодавця при внесенні змін у відповідне податкове законодавство, оскільки, як вже акцентувалось, операції, зокрема, щодо постачання товарів, суб`єкт кінцевого отримувача яких не відповідає визначеному переліку, виключає можливість звільнення таких операцій від оподаткування ПДВ на підставі підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України. 
Отже, на переконання колегії суддів, аргументи апелянта не знайшли свого підтвердження в межах заявлених вимог, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції через необґрунтованість у розумінні ст.ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. Інші доводи скаржника, прийняті до уваги, однак вони не спростовують вищенаведені висновки про наявність підстав для відмови у задоволенні апеляційної скарги. Водночас, підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги - суд апеляційної інстанції в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України не встановив.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За висновками колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято з: неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права; не наданням належної оцінки всім доказам та без повного з`ясування усіх фактичних обставин справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/6711/25 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.
В свою чергу, апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. 
При цьому, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження відповідача знайшли своє підтвердження в частині спростування викладених скаржником в апеляційні скарзі доводів у цілому. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (Київську міську прокуратуру).
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, - 

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/6711/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/6711/25 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Київську міську прокуратуру. 
4. Справу повернути до суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 13.02.2026. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак