Справа №339/62/26 
41 
2/339/105/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 року м. Болехів . 
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Головенко  О. С.
секретаря судового засідання Латик В.Є.
з участю представника позивача Васюти К.С.
представника відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
представник позивача М.Ткаченко звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованість за кредитними договорами №3384504998-71691 від 06 травня 2021 року та №2112467480008 від 05 травня 2021 року у розмірі 49372.15 грн.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідач уклали договір позики №3384504998-71691, згідно якого відповідачу перераховано грошові кошти 2000 грн, дата повернення якого - 20 травня 2021 року (включно) та відповідач зобов"язаний сплати 1,95 % за кожен день користування кредитом.
07 вересня 2021 року укладено договір №07-09/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3384504998-71691.
10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3384504998-71691.
05 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Служба миттєвого кредитування» та відповідач уклали договір позики №2112467480008 в сумі 1900 грн на умовах строковості -1 рік та сплатити проценти, передбачені п. 1.4. Договору .
01 грудня 2021 року укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2112467480008.
10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2112467480008.
Загальний розмір заборгованості за договором №3384504998-71691 становить 13465 грн з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 2000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11465 грн.; 
за договором №№2112467480008 - 35907.15 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1900 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 34007.15 грн. 
11 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник відповідача Юхман Я.В. 17 березня 2026 року подав відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити. 
Таку позицію обгрунтовує тим, що за договором  №2112467480008 від 05 травня 2021 року, строк кредитування становить 16 днів, тому сума процентів нарахована поза межами строку кредитування. 
Виходячи зі змісту договорів факторингу та відступлення права вимоги, фактор не мав правових підстав для самостійного нарахування процентів після набуття права вимоги. Однак після укладення між ТОВ «ФК «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» договору факторингу на суму 13319 грн в подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступлено право вимоги на суму 35907.15 грн. Тому заявлений позивачем розмір заборгованості у частині процентів є необгрунтованим ще й з тієї причини, що він сформований за рахунок подальшого донарахування процентів після відступлення права вимоги, тоді як до нового кредитора могло перейти право вимоги у тому обсязі, який існував на момент переходу. Відповідач також звертає увагу на очевидну непропорційність заявленого позивачем розміру процентів за користування кредитом, який в багато разів перевищує розмір основного боргу.
Такий розмір нарахування фактично свідчить про встановлення для споживача надмірного та неспівмірного фінансового тягаря.
Щодо договору №3384504998-71691 від 06 травня 2021 року, то відповідач вважає, що підлягає оцінці не лише факт укладення договору, а й правильність нарахування процентів поза межами строку кредитування. Сторони погодили розмір процентів, який становить 546 грн, а позивач просить 11465 грн, тобто сума значно перевищує погоджений сторонами розмір плати за користування позикою та є неправомірною.
Вважає, що заявлена сума судових витрат на правничу допомогу є завищеною і непропорційною до предмету спору та його складності (а.с.89-94).
20 березня 2026 року представник позивача ОСОБА_3 подала відповідь на відзив, в якому вказує, що згідно п.6.2 договору закінчення строку дії договору не звільняє від відповідальності за невиконання та\чи неналежне виконання умов договору.
Згідно п. 9.7 договору сторони домовилися, що після закінчення строку дії договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі передбаченому п.п.9.4 договору .
Відповідно до п.5.4 договору факторингу №07-09/21 від 07 вересня 2021 року (кредитний договір №3384504998-71691) з моменту відступлення (передачі) кредитором новому кредитору прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст. 625 ЦК України) за договорами позики ( в тому числі, що передували відступленню, якщо такі нарахування не були здійснені кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань відповідно до законодавства та умов договору позики. А тому ТОВ «Вердикт Капіл» нарахувало заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а позивач не здійснював нарахувань.
Строк кредитування за кредитним договором №2112467480008 від 05 травня 2021 року 365 днів, а суми, які зазначені: кредит -1900 грн, проценти у розмірі 608 грн – це суми, які підлягали б поверненню, якщо б відповідач виконав зобов`язання за кредитним договором протягом «орієнтовного строку повернення кредиту – 16 днів». 
З розрахунків заборгованостей відповідача підготовленого ТОВ «Служба миттєвого кредитування», ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем, кредит у розмірі, який залишився, а саме: 1900,00 грн повернуто не було та відповідно до п. 1.4. договору проценти за користування кредитом у цій сумі було нараховано за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, але не більше строку кредитування – 365 днів, тобто по 04 травня 2022 року. 
Умовами кредитного договору прямо передбачено строк кредитування, визначено умови кредитування протягом відповідних періодів, із зазначенням кількості днів таких періодів та процентних ставок і прямо передбачено право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом протягом фактичного строку користування кредитом, але не більше 365 днів, тобто по 04 травня 2022 року, як і відображено в розрахунку заборгованості за договором. 
Нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договорів.
Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то відповідач не наводить обґрунтування завищеної вартості послуг, заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому такі твердження є припущеннями (а.с.96-100).
25 березня 2026 року представником відповідача Юхман Я.В. подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач у відповіді на відзив фактично не спростував викладених відповідачем заперечень, а переважно повторив доводи позовної заяви, доповнивши їх власним тлумаченням умов договорів та положень договорів відступлення права вимоги. Разом з тим наведені позивачем пояснення не усувають суперечностей у змісті спірних правовідносин, не спростовують аргументації відповідача щодо строку кредитування, правової природи процентів та меж прав, що могли перейти до нового кредитора, а тому не дають підстав для відхилення доводів, викладених у відзиві. 
Посилання позивача на чинність договорів саме по собі не спростовує доводів відповідача щодо: неправильного визначення строку кредитування, неправомірного нарахування процентів після спливу погодженого строку, незаконності частини переданого права вимоги, непропорційності заявлених до стягнення сум. 
Щодо витрат на правничу допомогу, то відповідач у відзиві прямо поставив питання про завищеність і непропорційність цієї суми до предмета спору та складності справи. (а.с.107-110).
Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.
Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. 
Встановлено, що предметом спору є стягнення заборгованості з приводу виконання зобов"язань кредитного договору.
Так,  06.05.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем укладено договір №3384504998-71691, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором М3YXZC9N також підписано графік розрахунків (а.с. 61-65).
Згідно умов договору кредит надається в загальному розмірі 2000 грн, строк користування кредитними коштами 14 діб (06 травня 2021 року - 20 травня 2021 року). Розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування акційний -1,95%; базовий 3.90%, сукупна вартість кредиту 2546 грн.
Позичальника ознайомлено з умовами, що містяться в паспорту споживчого кредиту, що підтверджується його електронним підписом, а саме: загальні витрати за кредитом складають 21700,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1404,00%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 11700,00 гривень.
До позову долучено правила про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» (а.с. 66-67).
Згідно довідки сервісу онлайн платежів від 08 січня 2026 року № 2873_260108194359 перераховано кошти на платіжну картку клієнта 06 травня 2021 року 15:19:49 на суму 2000 грн, маска картки НОМЕР_1 номер транзакції в системі іРау.ua-88662155 (а.с.68).
Згідно розрахунку заборгованості за період 06 травня 23021 року по 20 травня 2021 року відповідач має заборгованість у 2546 грн, з них: 2000 грн тіло; 546 грн акційні проценти (кредитний договір №3384504998-71691) (а.с.69-70).
07 вересня 2021 року укладено договір №07-09/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3384504998-71691 (а.с.8-11).
До позову долучено платіжне доручення щодо оплати відступлення прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги (а.с.12).
07 вересня 2021 року сторонами було підписано акт прийому-передачі боржників за договором №07-09/21 про відступлення права вимоги від 07 вересня 2021 року (а.с.12)
Згідно реєстру боржників до договору №07-09/21 про відступлення прав вимоги від 07.09.2021 року вбачається, що відповідач має заборгованість у сумі 2546 гривень, що складається з наступного: залишок по тілу кредиту 2000 грн, залишок по відсоткам 546 грн (а.с. 13-14).
Згідно розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість у 13465 грн нарахована за період 20 травня 2021 року по 23 лютого 2022 року, з них: 2000 грн за тілом кредиту; 11466 грн заборгованість за відсотками (кредитний договір №3384504998-71691) (а.с.73).
10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3384504998-71691 (а.с.22-26, 29-30).
Згідно реєстру боржників до договору про відступлення прав №10-01/2023 від 10 січня 2023 року вимоги вбачається, що відповідач має заборгованість у 13465 грн, з них 2000 грн сума основного зобов`язання; 11465 грн сума заборгованості за нарахованими процентами (кредитний договір №3384504998-71691) (а.с.32-34).
Згідно розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість у 13465 грн, з них: 2000 грн за тілом кредиту; 11465 грн заборгованість за відсотками (кредитний договір №3384504998-71691) (а.с.74).
05 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Служба миттєвого кредитування» та відповідач уклали договір позики №2112467480008, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором R6 (а.с.72-73,48-49). 
Згідно п. 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 1900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 
Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на строк зазначений у заяві анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.
Згідно п.1.3 договору орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний сток повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.
Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік. 
Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки фіксована.
Відповідач ознайомлений з графіком платежів, реальної річною процентною ставкою та всіма істотними умовами, що містяться в паспорті споживчого кредиту та додатку 2 до договору ( таблиці графіку платежів) та додатку №1 (заява-анкета), додаток №4 що підтверджується його електронним підписом (а.с. 35-36, 29, 15, 47).
До позову долучено правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (а.с.50-52).
Згідно повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 29 грудня 2025 року здійснено переказ коштів 05 травня 2021 року 8:46:39 згідно договору № 2112467480008 в розмірі 1900 грн, номер карти НОМЕР_2 (а.с. 53).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2112467480008 відповідача має заборгованість в розмірі 13319 гривень, що складається з наступного: тіло 1900 грн, відсотки 11419 грн (а.с. 59-60).
01 грудня 2021 року укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2112467480008 (а.с.16-18).
Згідно з витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 13319 гривень, що складається з наступного: тіло 1900 грн, відсотки 11419 грн (а.с.19-21).
Згідно розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість у 35907.15 грн нарахована за період 01 грудня 2021 року по 04 травня 2022 року, з них: 1900 грн за тілом кредиту; 34007.15 грн заборгованість за відсотками (кредитний договір №2112467480008) (а.с.71).
10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3384504998-71691 (а.с.22-26, 29-30).
Згідно реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги вбачається, що відповідач має заборгованість у 35907.15 гривень, що складається з наступного: сума заборгованості за основним зобов`язанням 1900 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами 34007.15 грн (а.с.30-31).
Згідно розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість у 35907.15 грн, з них: 1900 грн за тілом кредиту; 34007.15 грн заборгованість за відсотками (кредитний договір №2112467480008) (а.с.74).
В судовому засіданні представник відповідача не оспорював факт укладення договорів та розмір отриманого тіла кредитів, оспорюється тільки нарахування відсотків. 
Так, за кредитним договором №3384504998-71691 згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора за період 06 травня 2021 року по 20 травня 2021 року відповідач має заборгованість у 2546 грн, з них: 2000 грн тіло; 546 грн акційні проценти, які нараховані в межах дії договору.
Після відступлення права вимоги згідно договору від 07 вересня 2021 року №07-09/21 ТОВ «Вердикт Капітал» здійснено нарахування відсотків за період з 20 травня 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 10919грн. і таке нарахування нарахування проводилося поза межами строку дії договору згідно п. 9.7 договору. 
Зокрема, у п. 9.7 договору ( а.с.65) вказано, що сторони домовилися, що після закінчення строку дії договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі передбаченому п.п.9.4 договору. 
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1-2 ст. 551 ЦК України, визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до частини 1, 2 ст 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що положеннями частини 1 статті 1048ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, тоді як частиною 2статті 625ЦК України встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому у пункті 6.20 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Таким чином Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами» та «проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами», причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України.
Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
За змістом пункту 9.7 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_2 , сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника.
Отже пунктом 9.7 договору передбачено, що після закінчення строку дії цього договору можуть бути нараховані проценти за користування кредитом.
Разом з тим сторони домовились про строк, з якого підлягають сплаті проценти за користування кредитом, нараховані згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору.
При цьому перебіг строку починається не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника.
Отже, з пункту 9.7 договору встановлено, що підставою для сплати процентів за користування кредитом, нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору є подія відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника.
Враховуючи відсутність направлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» вимоги відповідачу ОСОБА_2 відповідно до пункту 9.7 договору, після якої підлягають сплаті відсотки відповідно до ч.2ст.625ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих відповідно до п.9.7 договору в сумі 10919 грн.
Також слід зазначити, що відповідно положенням пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, чинного у періоди з 20.03.2019 по 23.02.2022 та з 25.11.2020 по 23.02.2022, передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Разом з тим, вимога позивача про стягнення заборгованості в розмірі 2546 грн., яка включає в себе надані кредитні кошти та відсотки згідно акційної кредитної ставки за їх користування в розмірі 546 грн, є обгрунтованою та підлягає до задоволення.
Щодо стягнення заборгованості по кредиту №2112467480008 від 05 травня 2021 року, то такі підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Суд зауважує, що договором визначено два окремих строки, які важливо розмежовувати:
- орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів, який передбачає право позичальника користуватися пільговими умовами договору, а саме пільговими відсотками за користування кредитними коштами;
- граничний строк користування - 1 рік (365 днів).
Таким чином, договором передбачено та погоджено сторонами граничний строк користування кредитними коштами - 1 рік, в межах якого і було здійснено нарахування відсотків, оскільки, позичальник не скористався своїм право щодо повернення кредитних коштів у рекомендований (пільговий) строк, тобто у строк найнижчої відсоткової ставки за користування.
У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у цивільній справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати (постанова ВП Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16).
Враховуючи, що договір про надання фінансових послуг та №2112467480008 від 05 травня 2021 року було укладено 05 травня 2021 року, граничний строк кредитування закінчився 04 травня 2022 року. У справі відсутні докази зміни строку кредитування позивачем в односторонньому порядку.
Тобто проценти, які просить стягнути позивач, нараховані у відповідності до умов договору і з урахування ставки, визначеною у п. 1.4. цього договору.
Період з 05 травня 2021 року по 20 травня 2021 року, який складає 16 днів, є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі.
Позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом за весь період строку кредитування з 05 травня 2021 року по 04 травня 2022 року.
Враховуючи наведене, заборгованість за кредитним договором нарахована правомірно, в тому числі проценти в межах дії даного договору, які є платою за користування кредитними коштами відповідно до статті 1048 ЦК України, а не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».
Разом з тим, суд враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені та більше як в 17 раз перевищують суму кредиту, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20).
Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд.
Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за процентами за договором про надання фінансових послуг 34007.15 грн не є співрозмірною сумі кредиту за цим договором у розмірах 1900 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за вказаним договором до 27000 грн.
Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 31446 грн, з них:
- за кредитним договором №3384504998-71691 від 06 травня 2021 року в розмірі 2546 грн (2000 грн заборгованість за тілом; 546 грн заборгованість за відсотками);
- за кредитним договором №2112467480008 від 05 травня 2021 року в розмірі 28900 грн (1900 грн заборгованість за тілом; 27000 грн заборгованість за відсотками).
Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 63.69 % (31446: 49372.15 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в розмірі 18662.4 грн підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в розмірі 11886.08 грн (судовий збір в розмірі 1695.68 грн (2662.40 х 63.69 % та витрати на професійну правничу допомогу 10190.4 грн (16000 х 63.69 %). 
На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 264-265, 268 ЦПК України, -
УХВАЛИВ: 
позов задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість в розмірі 31446 (тридцять одну тисячу чотириста сорок шість)  грн, з них:
- за кредитним договором №3384504998-71691 від 06 травня 2021 року в розмірі 2546 грн (2000 грн заборгованість за тілом; 546 грн заборгованість за відсотками);
- за кредитним договором №2112467480008 від 05 травня 2021 року в розмірі 28900 грн (1900 грн заборгованість за тілом; 27000 грн заборгованість за відсотками) та судові витрати в розмірі 11886 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн 08 коп.
В решті позовних вимог у розмірі 17926.15 грн відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» - місцезнаходження вул.Мечнікова, 3 офіс 306 м.Київ, ЄДРПОУ 44276926.
ОСОБА_2 – реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя Головенко О.С.