Справа № 201/8167/25
2/530/197/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

11.03.2026 року  Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді – Ситник О.В., за участю секретаря –Стрілець Л.Г. розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЕКСКРЕДИТ”, третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким ,що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів,- 
ВСТАНОВИВ:
Свої вимоги обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис за № 15717, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором № 2583306 від 08.08.2019 року в розмірі 15929,00 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 05.08.2020 року відкрито виконавче провадження № 62730308 від 05.08.2020 року щодо примусового виконання виконавчого напису № 228290 . Вважає, що виконавчий напис, зроблений нотаріусом, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки здійснений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів , кредитний договір на основі якого вчинено виконавчий напис нотаріально не посвідчено, що виключає можливість стягнення за ним коштів у порядку виконавчого напису нотаріуса, а отже вимогу, за якою вчинено виконавчий напис, не можна вважати безспірною. Враховуючи вищевикладене просив суд ухвалити рішення яким визнати таким ,що не підлягає виконанню виконавчий напис № 15717 від 30.07.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. ,стягнути з ТОВ “Алекскредит” на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти, стягнуті в ході виконання ВП № 62730308 по примусовому виконанню виконавчого напису № 15717 від 30.07.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. в розмірі 9495,66 грн. стягнути з ТОВ “Алекскредит” 7700 грн витрат на правову допомогу.
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 19.09.2025 року відкрито провадження в цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 
20.11.2025 року від представника ТОВ “Алекс Кредит” надійшов відзив на позов в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким ,що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, оскільки між позивачем та відповідачем укладений договір про надання кредиту № 258330 від 08.08.2019 року , позивач не долучив доказів які б свідчили про співмірність суми заборгованості за кредитним договором. Твердження позивача про те, які саме документи надавалися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису є лише міркуванням, та не підтверджуються жодним доказом. Крім цього стягнення з ТОВ “Алекскредит” грошових коштів ,що були зараховані на рахунок приватного виконавця як витрати за виконавчим провадженням є порушенням норм чинного законодавства України. Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 7700 грн то вважає ,що розрахунок не є співмірним з предметом спору та не підтверджений належними доказами ( а.с.56-62). Розгляд справи просив провести за відсутності представника.
Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шестаков В.Ю. в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві зазначили про розгляд справи за відсутності сторони позивача ( а.с.1-7).
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» в судове засідання не з`явився у відзиві зазначив про розгляд справи за відсутності представника ( а.с.56-62).
Треті особи – приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович – не з`явився.
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна в судове засідання не з`явилася.
Зачитавши заяву позивача та його представника, які підтримали свої вимоги, відзив представника відповідача, та дослідивши наявні матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 30.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис за №15717, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором № 2583306 від 08.08.2019 року в розмірі 15929,00 грн. ( а.с.17). Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 05.08.2020 року відкрито виконавче провадження № 62730308 від 05.08.2020 року щодо примусового виконання виконавчого напису № 228290 ( а.с.19) . Відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є учасником бойових дій ( а.с.8). Відповідно до копії договору про надання кредиту № 2583306 від 08.08.2019 року ТОВ “Алекскредит” надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 7100 грн ( а.с. 13-15).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення виконавчих написів визначено главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі по тексту Порядок)
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі по тексту Перелік)
Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місця роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік був доповнений новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Зазначений розділ передбачав надання для одержання виконавчого напису таких документів: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним і нечинним розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин".
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії стаття 50 ЗУ «Про нотаріат». Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Тож, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив наявності спору щодо розміру заборгованості, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, здійсненого відповідачем, тому він не може вважатися доказом безспірності заборгованості позивача. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої.
Ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до п.п. 8, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу компетенцією і порядком їх вчинення.
У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.
Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.
Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору.
Враховуючи викладене, оскільки на момент вчинення виконавчого напису чинним Переліком не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченого договору, а подані документи не підтверджують безспірність заборгованості, то виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.
Що стосується позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів ,стягнутих в ході виконання ВП № 62730308 у розмірі 9495,66 грн, то суд зазначає :
Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зі змісту статті 1212 ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.
Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.
Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦУ України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставіст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого напису нотаріуса № 15717 від 30.07.2020 року приватним виконавцем у межах виконавчого провадження № 62730308 стягнуто кошти у сумі 9495,66 грн..
З вказаного слідує, що правові підстави набуття ТОВ “Алекскредит” грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а відтак, суд вважає, що такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України.
Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 7700 грн., то суд виходить з наступного:
Згідно з п.9 ч.1 ст.1 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п.1ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2-3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При зверненні з позовом позивачем було заявлено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7700 грн.
За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Шестаков В.Ю. укладено договір про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року ,вартість послуг становить 7700 грн, що підтверджується квитанцією № 27 від 14.06.2025 року ( а.с.20,21), та актом виконаних робіт ( а.с.22).
Відповідно до договору про надання правової допомоги від 06.05.2025 року та акту до договору про надання правничої допомоги від 16.06.2025 року, адвокат Шестаков В.Ю. надавав ОСОБА_1 наступну правову допомогу:
-усне консультування клієнта - 1000 грн.;
-складання і направлення адвокатського запиту приватному виконавцю - 1000 грн.;
-юридичний аналіз справи ,збір доказів ,підготовчка документів для подачі в суд -1500 грн.;
-складання, оформлення, та подачу від імені та в інтересах клієнта позовної заяви з додатками до Соборного районного суду м. Дніпра - 4200 грн, загальна вартість послуг складає 7700 грн.
Таким чином, витрати, які поніс ОСОБА_1 сплативши за правову допомогу в розмірі 7700 гривень 00 копійок, згідно договору про надання правової допомоги 06.05.2025 року адвокату Шестакову В.Ю. є витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. ст. 133, 137 ЦПК України, а згідно положень ЦПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.
Сплата даних витрат на професійну правничу допомогу підтверджується квитанцією № 27 від 14.06.2025 року , примірник якої знаходиться в матеріалах справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Подане представником відповідача заперечення у відзиві про відмову у стягненні витрат на оплату правничої допомоги не заслуговують на увагу ,оскільки витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката є співмірними з розглядом даної справи, обґрунтовані та підтверджуються матеріалами справи.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, та враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору оскільки є учасником бойових дій , то відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.
Суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та керуючись ст.ст.1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268 ЦПК , Законом України «Про нотаріат», ЗУ "Про судовий збір" суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЕКСКРЕДИТ”, третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким ,що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, – задовольнити .
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 15717, вчинений 30.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором № 2583306 від 08.08.2019 року в сумі 15929,00 грн.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ Алекскредит ”, юридична адреса м. Дніпро, вулиця Якова Самарського,12А Дніпропетровської області ,код ЄДРПОУ 41346335 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 безпідставно стягнуті грошові кошти в сумі 9495 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень 66 копійок та 7700 (сім тисяч сімсот) грн - витрат на правову допомогу.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ Алекскредит ”, юридична адреса м. Дніпро, вулиця Якова Самарського,12А, Дніпропетровської області ,код ЄДРПОУ 41346335 на користь держави - 2422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві ) грн 40 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Зіньківського районного суду 
Полтавської області Ситник О.В.