П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року  місто Київ 
справа № 371/1071/24
провадження № 22-ц/824/1024/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Хасанової А.Р.,

сторони:
позивач - Моторного (транспортне) страхове бюро
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Яценко Оксаною Вікторівною, 
на рішення Миронівського районного суду Київської області від 17 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Геліч Т.В.

у справі за позовом за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, - 

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року позивач МТСБУ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2022 з вини відповідача, який керував транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUSER» державний номерний знак НОМЕР_1 , у місті Миронівка Київської області по вул. Перемоги, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби «MITSUBISI L200» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ФГ «Королевич» під керуванням ОСОБА_2 . 
Вина відповідача у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Миронівського районного суду Київської області від 20.06.2023 року у справі № 371/1005/22.
Також позивач зазначав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого була застрахована у ПАТ «НАСК ОРАНТА», що підтверджується полісом серії АТ 9170012 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії на момент ДТП був чинним.
Водночас, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу відповідача на момент вчинення ДТП застрахована не була.
Розмір збитків, завданих власнику пошкодженого 08.10.2022 унаслідок ДТП транспортного засобу «MITSUBISHI L200» державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно зі звітом вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу № 40035 становить 456 574, 87 грн.
Посилаючись на правила підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38, пункту 40.3 статті 40, підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1191 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу 160000 грн. сплаченого страхового відшкодування, а також 2914 грн. вартості послуг експерта та 3028 грн. судових витрат у виді сплаченого судового збору. 
Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 17.04.2025 частково задоволені позовні вимоги МТСБ України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБ України суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 160 000 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБ України понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2967,44 грн..
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Яценко О.В. 13.05.2025 через підсистему "Електронний суд" подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та в цій частині відмовити у задоволенні позову. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, суд не взяв до уваги доводи відповідача про те, що останній не був присутнім на огляді застрахованого транспортного засобу, а тому був позбавлений права на захист свого майнового інтересу.
Стороною позивача не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів розміру завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та доказів на підтвердження суми понесених витрат.
Правом на подання відзиву позивач не скористався.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Фольчик А.С. підтримав доводи апеляційної скарги, просив таку задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача МТСБУ Безродний А.Ю. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що  ОСОБА_1 08.10.2022 близько 19 год. 39 хв. в м. Миронівка Обухівського району Київської області по вул. Перемоги, керуючи транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUSER», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не переконався, що не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI L200», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки.
Згідно з постановою Миронівського районного суду Київської області від 20.06.2023 у справі № 371/1005/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП. Провадження у справі за ст.ст. 122-4,124 КУпАП закрито у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, піддано адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Постанова набрала законної сили.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого була застрахована у ПАТ «НАСК ОРАНТА», що підтверджується полісом серії АТ 9170012 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії з 19.12.2021 по 18.12.2022, тобто на момент ДТП був чинним.
Водночас цивільно-правова відповідальність транспортного засобу відповідача на момент вчинення ДТП застрахована не була.
Розмір збитків, завданих власнику пошкодженого 08.10.2022 унаслідок ДТП транспортного засобу «MITSUBISHI L200», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно зі звітом вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу № 40035 становить 456 574, 87 грн.
09.11.2022 року водій транспортного засобу «MITSUBISHI L200» ОСОБА_3 до МТСБУ подав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до вказаного повідомлення, водій автомобіля «TOYOTA LAND KRUSER» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі заднім ходом зіткнувся з автомобілем «MITSUBISHI L200» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ФГ «Королевич», який їхав за ним. Водій автомобіля «TOYOTA LAND KRUSER» зник з місця ДТП.
ФГ «Королевич» 19.11.2022 подано до МТСБУ заяву відповідно до ст. 35, п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про відшкодування оціненої шкоди заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 08.10.2022 за участю транспортного засобу «MITSUBISHI L200» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «TOYOTA LAND KRUSER» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . До заяви додано копію договору оренди транспортних засобів від 01.09.2022, укладеного Фермерським господарством «Королевич» та ПП «Коротищанське», акту приймання-передачі транспортного засобу «MITSUBISHI L200» д.н.з. НОМЕР_2 .
МТСБУ було надано доручення № 87860 ФОП ОСОБА_4 провести огляд пошкодженого транспортного засобу із фотографічною фіксацією та визначити вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «MITSUBISHI L200» д.н.з. НОМЕР_2 .
Власником транспортного засобу автомобіля марки «MITSUBISHI L200» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , є ФГ «Королевич», що підтверджується даними договору оренди транспортних засобів від 01.09.2022.
19.11.2022 представник ФГ «Королевич» подав до МТСБУ заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо - транспортної пригоди.
На підставі складеної МТСБУ довідки № 1 від 25.10.2023 та документів справи МТСБУ № 87860, МТСБУ було видано наказ про сплату ФГ «Королевич» шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, у розмірі 160 000 грн. Вказані кошти перераховані МТСБУ на рахунок ФГ «Королевич» 26.10.2023.
Вказані обставини підтверджуються даними довідки МТСБУ № 1 від 25.10.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, даними наказу МТСБУ № 535 від 25.10.2023, даними платіжної інструкції № 977181 від 26.10.2023.
МТСБУ сплачено також 2914 грн ФОП ОСОБА_4 вартості наданих послуг зі збору документів та визначення розміру шкоди внаслідок ДТП, що підтверджується актом виконаних робіт наданих послуг, платіжною інструкцією № 709541 від 27.01.2023.
26.10.2023 МТСБУ на адресу відповідача направило вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, заподіяної в результаті дорожньо - транспортної пригоди та витрат на збір документів та визначення розміру шкоди в загальному розмірі 162 914,00 грн. (а.с. 51,52).
На час розгляду справи, даних про компенсацію позивачу витрат зі сплати страхового відшкодування та витрат на збір документів та визначення розміру шкоди до суду не надходило.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову щодо відшкодування регламентної виплати, підтверджені матеріалами справи, суд дійшов висновку, що з відповідача, як із водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та цивільно-правова відповідальність якого при цьому не була застрахована, на користь позивача підлягає стягненню сума витрат, пов?язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 160000 грн. Підстави для стягнення з відповідача вартості витрат за послуги з визначення розміру завданої шкоди в сумі 2914 грн. суд вважав відсутніми.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною другою статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
За приписами частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, частиною першої якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. 
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Водночас відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. 
Зазначена норма у главі 82 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (стаття 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком (МТСБУ). Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика.
Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди, виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
У справі яка переглядається апеляційним судом встановлено, що у зв`язку з ДТП, яке мало місце 08.10.2022 в м. Миронівка Обухівського району Київської області по вул. Перемоги за участю автомобіля «TOYOTA LAND CRUSER», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MITSUBISHI L200», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , з вини ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди. 
Власником транспортного засобу автомобіля марки «MITSUBISHI L200» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , є Фермерське господарство «Королевич», що підтверджується даними договору оренди транспортних засобів від 01.09.2022. (а.с. 45-46).
Згідно з постановою Миронівського районного суду Київської області від 20.06.2023 року у справі № 371/1005/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП. Провадження у справі за статтями 122-4,124 КУпАП закрито у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, піддано адміністративному стягненню за частиною 4 статті 130 КУпАП. Постанова набрала законної сили (а.с.14-23).
Як правильно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано розмір заподіяної шкоди.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Судом встановлено та відповідачем не спростовано факту, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ОСОБА_5 на момент вчинення ДТП застрахована не була.
В такому випадку, згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 
Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до частини першої та шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон 2658-III), методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Згідно з пунктом дев`ять частини другої статті 7 Закону 2658-III проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Відповідно до частини першої та другої статті 12 Закону 2658-III, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.
У постанові Верховного Суду від 13.11.2019 в справі № 520/8867/15, зазначено, що для визначення розміру страхового відшкодування належним доказом є звіт, складений відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та дорожніх транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092.
Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 08.11.2022 складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 за дорученням МТСБУ, розмір збитків, завданих власнику пошкодженого 08.10.2022 унаслідок ДТП транспортного засобу «MITSUBISHI L200», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 456 574, 87 грн.
Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, заперечуючи проти висновків, викладених у звіті, стороною відповідача не заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи, з метою визначення суми матеріального збитку, тобто не вчинено жодних дій необхідних для визначення розміру матеріального збитку.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що пошкоджений автомобіль «MITSUBISI L200» державний номерний знак НОМЕР_2 був відремонтований і переданий військовій частині, однак жодного належного та допустимого доказу на підтвердження реальних витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені власником автомобіля ним до суду не надано. 
Проте, такі твердження відповідача не можуть бути обґрунтованою підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки з наведеного вище вбачається, що наданий позивачем звіт відповідає вимогам закону та є тим належним доказом, який встановлює суму завданих матеріальних збитків, на підставі якого і розраховується страховиком сума страхового відшкодування.
На підставі складеної МТСБУ довідки № 1 від 25.10.2023 та документів справи МТСБУ № 87860, МТСБУ було видано наказ про сплату ФГ «Королевич» шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, у розмірі 160 000 грн. Вказані кошти перераховані МТСБУ на рахунок ФГ «Королевич» 26.10.2023.
Вказані обставини підтверджуються даними довідки МТСБУ № 1 від 25.10.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 50), даними наказу МТСБУ № 535 від 25.10.2023 (а.с. 49), даними платіжної інструкції № 977181 від 26.10.2023 (а.с. 54).
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не був присутнім на огляді застрахованого транспортного засобу, а тому був позбавлений права на захист свого майнового інтересу є суб`єктивною думкою апелянта, оскільки по - перше ОСОБА_1 , вважаючи, що звіт МТСБУ не відповідає дійсним обставинам, не був позбавлений права замовити Звіт про вартість матеріального збитку внаслідок ДТП з його вини, однак таких дій не вчинив, приймаючи участь у розгляді справи в суді першої інстанції, клопотання про призначення судово-технічної експертизи не заявив, тобто не вчинив активних дій на спростування суми визначеного матеріального збитку у Звіті наданому позивачем. 
Сума страхового відшкодування МТСБУ власнику транспортного засобу «MITSUBISHI L200» ФГ «Королевич» здійснювалась на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 08.11.2022, а не на підставі документів щодо здійсненого ремонту. Обставини передачі транспортного засобу «MITSUBISHI L200» на баланс Військової частини предмету цього позову не стосуються, оскільки в цій справі розглядається вимога про відшкодування коштів, що виплачені страховиком потерпілій стороні від винної особи в порядку регресу.
Захист майнового інтересу відповідач здійснює під час судового розгляду справи, користуючись своїми процесуальними правами, надаючи суду відповідні докази на підтвердження своєї позиції, що відповідає принципу змагальності сторін.
Проте, стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів на спростування висновків викладених в оскаржуваному рішенні. Те, що ОСОБА_1 не був присутнім під час огляду пошкодженого транспортного засобу потерпілої сторони не впливає на правильність та достовірність Звіту про визначення вартості матеріального збитку, оскільки такий звіт спростовується проведенням експертизи, а не присутністю чи відсутністю винною в ДТП особи на огляді транспортного засобу.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та фактично зводяться до не згоди з такими.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Миронівського районного суду Київської області від 17.04.2025 ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення суду не підлягає скасуванню, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Яценко Оксаною Вікторівною, залишити без задоволення.
Рішення Миронівського районного суду Київської області від 17 квітня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 19 березня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач 

А.М. Стрижеус