Справа № 931/675/23
Провадження № 2/931/8/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області
у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О., 
за участю: секретаря судового засідання - Гупалик А.С.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
відповідача – ОСОБА_4 ,
представника відповідача - ОСОБА_5 ,
представників третьої особи – Петрук І.В., Новицької О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Волинської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

09.08.2023 року позивач звернулась до Локачинського районного суду Волинської області із позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Зимнівської сільської ради про позбавлення батьківських прав. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є бабусею по материнській лінії малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24 травня 2019 року між її донькою, ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області, про що зроблено актовий запис №1. За час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_6 .
Сімейне життя між її донькою та відповідачем не склалось, сімейні стосунки були розірвані та контакти не підтримувались, а тому ОСОБА_7 було прийнято рішення звернутись до Володимир-Волинського суду з позовом про розірвання шлюбу і рішенням від 18.11.2021 року шлюб між ними було розірвано.
Батько, ОСОБА_4 , самоусунувся від виховання своєї доньки, уникає контактів із дитиною, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток ОСОБА_6 , її навчання, виховання, підготовку до самостійного життя.
ІНФОРМАЦІЯ_3 , передчасно, в автокатастрофі загинула її донька, ОСОБА_7 . Після її смерті дитина ОСОБА_6 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки батько дитини не бажав спілкування з дитиною ще з моменту її народження, ОСОБА_6 проживала з нею та донькою за адресою: АДРЕСА_1 , а наразі, після смерті ОСОБА_7 , вона стала опікуватися долею онуки. До цього часу вона доглядає та утримує її, піклується про здоров`я та всебічний розвиток. Повністю забезпечує дитину усім необхідним в матеріальному плані, внучка перебуває на її повному утриманні. Батько дитину ніяк не підгримує, гроші на утримання дитини не надсилає. 
Рішенням суду від 10.06.2022 року з ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 до досягнення нею повноліття.
ОСОБА_4 не сплачував аліменти тривалий час, ухилявся від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, проте 08.09.2023 року сплатив борг за аліментами на картку її покійної доньки та знову не проявляє ініціативи щодо утримання дитини.
Позивач має необхідні кошти для утримання дитини, веде господарство та має 13 га землі в своєму обробітку. До того ж, матеріально їй допомагає її син, ОСОБА_9 , який виконує службові обов`язки з захисту держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації. Також, з нею проживає її мати, ОСОБА_10 , яка отримує пенсію.
Окрім того, ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, позаяк декілька раз приїжджав провідати дитину у стані алкогольного сп`яніння, дебоширив, лаявся нецензурними словами, погрожував забрати дитину. До того ж, ІНФОРМАЦІЯ_4 матір ОСОБА_4 з його сестрою ОСОБА_11 побили ОСОБА_7 , про що було повідомлено у Володимир-Волинський відділ поліції.
Вона звернулась до Служби у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради з заявою щодо участі бабусі у вихованні малолітньої ОСОБА_6 , було надано висновок доцільності участі батька у житті дитини, налагодження контактів з донькою. На порушення вказаних вимог, батько за її місцем проживання з`явився декілька разів, з донькою контакту не налагодив та більше участі у житті дитини не брав.
У зв`язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, для забезпечення найважливіших інтересів дитини, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді від 15.08.2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
17.01.2024 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення у справі, у яких останній зазначив, що після смерті матері дитини - ОСОБА_7 , відповідач звернувся до Служби у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради із заявами щодо сприяння органу опіки та піклування з метою усунення перешкод спілкування із його дитиною.
Причиною цьому слугувало категоричне небажання бабусі ОСОБА_1 дозволяти спілкуватися та налагоджувати його зв`язок із донькою ОСОБА_12 . Зазначає, що бабуся дівчинки всіляко намагається усунути батька від спілкування і виховання дитини, не допускає батька та всіляко формує світогляд малолітньої дитини у негативному сприйнятті свого батька, при зустрічах батька з дитиною бабуся створювала емоційний конфлікт та негативне середовище, виставляючи батька у негативному світлі аби дитина його боялася.
Між тим, між батьком і донькою, при можливості спілкування без впливу бабусі на сприйняття дитиною батька, складаються хороші відносини, донька радо спілкується з татом, грається, йде на контакт.
Відповідно до висновку №12 від 14.12.2022 року Комісія з питань захисту прав дитини, відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, при Виконавчому комітеті Зимнівської сільської ради, виходячи виключно з інтересів малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановила та рекомендувала батькові ОСОБА_4 відповідно до ст.163 Сімейного кодексу України звернутися до суду з позовом про відібрання малолітньої дитини від будь якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.
ОСОБА_4 звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом про відібрання дитини.
В межах слухання справи Володимир-Волинським міським судом Волинської області у справі про відібрання дитини, 26.10.2023 року винесено ухвалу про зобов`язання комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Зимнівської сільської ради надати висновок про доцільні заходи налагодження контакту та спілкування, а також встановлення порядку побачень батька ОСОБА_4 з малолітньою дитиною ОСОБА_6 , визначивши місце, коло осіб, дні та години їх побачень.
Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Зимнівської сільської ради від 21.11.2022 року №9, розглянувши подані заяви батька ОСОБА_4 , щодо сприяння органу опіки та піклування у поверненні малолітньої доньки та заяву бабусі щодо її участі у вихованні малолітньої ОСОБА_6 , рекомендовано батькові брати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою, налагодити контакт зі своєю малолітньою донькою та здійснювати безпосередню участь у її вихованні за фактичним місцем проживання останньої, зустрічі проводити в присутності практичного психолога та спеціалістів Служби. Бабусі рекомендовано не створювати перешкод батькові, який проживає окремо, щодо налагодження та прийняття участі у вихованні малолітньої доньки.
Крім того, ОСОБА_4 вклав грошову суму (вклад "Джуніор") на рахунок АТ КБ «Приватбанк», який зобов`язується виплатити суму вкладу і проценти на неї на умовах, встановлених договором, відповідно з 22.11.2037 року всі права на розпорядження сумою вкладу переходять до доньки ОСОБА_6 .
На даний час ОСОБА_6 знаходиться у бабусі, яка безпідставно та протиправно не віддає доньку батькові та чинить всіляко перешкоду у їх спілкуванні.
Батько любить свою дитину і хоче разом проживати та дбати про неї, формуючи хороші сімейні стосунки та даючи дитині любов, захист, тепло, забезпечення росту та усестороннього розвитку. Батько має намір створити сім`ю та повноцінно виховувати дитину, формуючи в неї світогляд через наявне правильне спілкування та хороші стосунки в сім`ї. Майбутня дружина підтримує та допомагає ОСОБА_4 в процесі справи щодо відібрання дитини та налагодження спілкування і виявляє намір спільно дбати про дівчинку як про рідну.
Крім того, посилається на рішення суду від 02.11.2023 року у справі між тими ж сторонами за позовом ОСОБА_1 про встановлення опіки над малолітньою Лілією без позбавлення відповідача батьківських прав, де у позові було відмовлено та встановлено судом наявну участь батька в житті дитини та інші обставини справи.
20.02.2024 року позивачка подала заперечення на вказані вище письмові пояснення, заперечуючи твердження відповідача про те, що вона чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, вказуючи, що вона завжди враховувала і захищала в першу чергу інтереси дитини, розуміючи, який стрес вона відчуває у ситуації, де її намагаються вилучити із звичайного та безпечного середовища сім`ї, до якої вона звикла. Вважає, що спілкування дитини з батьком може негативно вплинути на психічний та емоційний стан Лілії та лише позивач може надати їй необхідну підтримку та захист від потенційно негативних впливів з боку батька.
Ухвалою суду від 28.08.2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
26.12.2024 року від позивача надійшли додаткові письмові пояснення у справі, в яких остання вказала, що коли відбулося засідання комісії з питання захисту прав дитини, на якому було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 , її не було повідомлено про дату та час засідання комісії. Дана обставина позбавила її можливості захисту прав та інтересів її онуки, адже комісія відбулася за її відсутності, тому висновок комісії не можна вважати обґрунтованим, адже не було з`ясовано всіх суттєвих обставин, стосовно висунутого на розгляд питання.
Комісією не було враховано, що під час вирішення питання про повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють, або до закладу, який вона самовільно залишила, враховується думка дитини, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити.
Враховуючи вищезазначені обставини, просить провести всебічне розслідування ситуації та прийняти рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 з метою забезпечення її безпеки та нормального розвитку, так як спільне проживання разом із батьком зашкодить дитині, адже у нього відсутні сформовані навички відповідального батьківства. Позов просить задовольнити.
Також позивачем 09.09.2025 року було подано додаткові письмові пояснення, де вона зазначила, що на даний час ОСОБА_4 не проживає разом з дитиною, проте перебуває на обліку у Відділі обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та утримує пенсію на утримання ОСОБА_6 , у зв`язку з втратою годувальника. Оскільки дитина фактично проживає з нею, а ОСОБА_4 не надає жодної фінансової допомоги на її утримання, виникають обґрунтовані сумніви щодо цільового використання зазначених коштів. Відсутність будь якої матеріальної підтримки з його боку свідчить про те, що отримані виплати не спрямовуються на забезпечення потреб ОСОБА_6 , що порушує її права та інтереси.
На підставі даних фактів, 9 липня 2025 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради було направлено заяву про встановлення факту не цільового використання виплат.
Відповідь вона отримала від Волинської обласної державної адміністрації служби у справах дітей. Однак, з даною відповіддю не погоджується, стверджує, що інформація ОСОБА_4 щодо купівлі одягу, взуття та іграшок на отримані кошти, є неправдивою, оскільки все, що він приносив своїй малолітній доньці до ЗДО «Пізнайко», було зафіксовано у письмовій відповіді на запит, де зазначено, що ОСОБА_4 приносив іграшки та лише 1 пару кросівок та 1 спортивний костюм; протягом червня-серпня зустрічей не було, оскільки ЗДО під час літнього періоду не працював, коштів протягом цих місяців також не було передано; ОСОБА_4 вказав, що не здійснює переказ вже 3-й місяць, оскільки була усна домовленість про зміну способу передачі коштів. Зазначає, що даної домовленості не було.
Позивач та її представники в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, письмових поясненнях, просили його задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач з моменту народження його доньки Лілії не цікавився її життям, не піклувався та не виховував. Не дбає про її належне матеріальне утримання, стан здоров`я, здобуття освіти та підготовку до самостійного життя. Не дотримується встановленого графіку побачень з дитиною. Вона не налаштовує дитину проти батька, не чинить впливу та не створює жодних перешкод, навпаки діє в найкращих її інтересах для забезпечення нормального розвитку, психоемоційного стану. Відповідач не налагодив контакту з донькою, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому в інтересах дитини є позбавлення його батьківських прав.
Відповідач та його представник заперечував проти позову повністю, мотивуючи відсутністю підстав для позбавлення батьківських прав. ОСОБА_4 зазначив, що одразу після смерті його колишньої дружини, матері Лілії, позивачка почала чинити перешкоди йому у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим він звертався до відповідних служб для забезпечення сприяння у вирішенні такої ситуації. Забороняла самостійне спілкування з дитиною, а лише в присутності сторонніх осіб, не приймала кошти, які він їй надсилав, а також речі, які він купував для Лілії, налаштовувала дитину негативно проти нього. Він неодноразово звертався до позивачки з питанням, що потрібно доньці, однак завжди отримував відповідь, що від нього їм нічого не потрібно. На даний час в провадженні суду є спір за його позовом про відібрання дитини у позивачки, що свідчить про його бажання виховувати свою дитину та спростовує позицію сторони позивача.
Представники третьої особи – Петрук І.В. та Новицька О.Є. в судовому засіданні підтримали позицію, що викладена у висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Зазначили, що є достатньо доказів, які свідчать, що ОСОБА_4 цікавиться дитиною, бажає приймати участь у її вихованні, а тому відсутні юридичні підстави для позбавлення його батьківських прав. Водночас, хотілось би більше ініціативи від батька для налагодження контакту з дитиною.
Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, та представників третьої особи, показання свідків, психолога та спеціаліста, думку дитини, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Судом встановлено, що 24 травня 2019 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_6 , що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.11.2019 року, з якого вбачається, що батьком дитини є ОСОБА_4 , мати – ОСОБА_7 (т.1 а.с. 8).
Заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.11.2021 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було розірвано (т.1 а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла, що підтверджуються копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 від 27.10.2022 року (т.1 а.с. 11).
З ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 стягувались аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , і згідно із довідкою головного державного виконавця О.О. Шмідт, станом на 24.10.2022 року заборгованість по сплаті аліментів становила 3545,88 грн (т.1 а.с. 12).
Після смерті матері малолітня ОСОБА_6 залишилася проживати з бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де й зареєстрована, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою Війницькою сільською радою № 1465 від 28.11.2019 року (т.1 а.с. 9).
Згідно характеристики, виданої старостою Війницької сільської ради, ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2 . Зарекомендував себе з позитивної сторони. Ввічливий, добрий, має багато друзів, врівноважений. При потребі допомагає односельчанам, конфліктів немає. Бере участь в громадському житті. Зі сторони громади претензій та зауважень до нього немає (т.1 а.с. 62).
Як вбачається із довідки Служби у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 07.11.2022 року №1249/13/2-22, відповідач є єдиним законним представником малолітньої доньки ОСОБА_6 , у зв`язку із смертю матері дитини ОСОБА_7 (т.1 а.с.173).
Відповідно до характеристики ОСОБА_6 , яка відвідує ЗДО «Пізнайко», що надана психологом ОСОБА_13 13.06.2023 року, вбачається, що перенісши травматичний досвід – смерть матері, ОСОБА_14 виявляє стійкість та високу адаптивність, що є заслугою бабусі. Через незначну кількість контактів та спілкування з батьком, ОСОБА_14 не ідентифікує ОСОБА_15 як свого батька. Він для неї дядя. Зазначає, що вилучення дитини із звичного середовища та від емоційно близької людини, може призвести до психоемоційної травматизації та нервових порушень. Потрібно збільшувати кількість та тривалість проведеного часу з батьком поступово від кількох годин до повного дня та з процесом спільної ночівлі, і поступове перебування у межах проживання батька (т.1 а.с. 24).
Із довідки ЗДО «Пізнайко» від 13.11.2023 року № 8/01-27 вбачається, що малолітня ОСОБА_6 відвідує заклад, її зарахування відбулось на підставі заяви бабусі ОСОБА_1 . До закладу її приводить бабуся, батько почав навідуватись до дитячого садка з бажанням побачити дитину з 25.09.2023 року (т.1 а.с. 100).
Відповідно до рішення Локачинського районного суду Волинської області від 02.11.2023 року у справі № 154/4/23, що набрало законної сили згідно із постановою Волинського апеляційного суду від 29.02.2024 року, в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Волинської області, про встановлення опіки над малолітньою без позбавлення батьківських прав, було відмовлено (т.2 а.с.56-63).
Рішенням суду встановлено, що після смерті матері ОСОБА_7 . 24.10.2022 року батько ОСОБА_4 вже 01.11.2022 року звернувся до Служби у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради з заявою щодо сприяння у поверненні малолітньої доньки батькові, приходив до дитини із психологом та працівниками Служби, потім намагався відвідати дитину у дитячому садку, також зустрічі батька з дитиною підтверджуються наданими суду самою бабусею та оглянутими в судовому засіданні відео матеріалами, за життя матері, сплачував аліменти на утримання дитини.
А тому, з огляду на участь батька ОСОБА_4 , який не позбавлений батьківських прав, у вихованні дитини, наданні ним матеріальної допомоги доньці, встановлено, що малолітня ОСОБА_6 не є дитиною, позбавленою батьківського піклування, а тому відсутні правові підстави для встановлення опіки щодо неї бабусі ОСОБА_1 (т.1 а.с. 180-186).
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Зимнівської сільської ради від 21.11.2022 року №9, розглянувши подані заяви ОСОБА_4 від 01.11.2022 року щодо сприяння органу опіки та піклування у поверненні малолітньої доньки ОСОБА_6 та бабусі ОСОБА_1 від 10.11.2022 року щодо її участі у вихованні малолітньої ОСОБА_6 , рекомендовано батькові брати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою, налагодити контакт зі своєю малолітньою донькою та здійснювати безпосередню участь у вихованні своєї доньки за фактичним місцем проживання останньої, зустрічі проводити в присутності практичного психолога та спеціалістів Служби. Бабусі ОСОБА_1 рекомендовано не створювати перешкод батькові, який проживає окремо, щодо налагодження та прийняття участі у вихованні малолітньої доньки (т.1 а.с. 224, 225).
А згідно із висновком №12 від 14.12.2022 року Комісія з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Зимнівської сільської ради, виходячи виключно з інтересів малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановила та рекомендувала батькові ОСОБА_4 відповідно до ст.163 Сімейного кодексу України звернутися до суду з позовом про відібрання малолітньої дитини від будь якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду (т.1 а.с. 226, 227).
Згідно з актом обстеження умов проживання від 08.11.2023 року, яке було проведено комісією Затурцівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що умови проживання належні, в будинку чисто, прибрано, ОСОБА_4 має свою кімнату з окремим входом, яка облаштована меблями, для дитини придбано дитяче ліжко в розібраному стані. Наявне підсобне господарство, де утримуються свійські тварини, корови, свині, птиця. У ОСОБА_4 наявна особиста земельна ділянка 1 га. У будинку зроблений косметичний ремонт. Присадибна ділянка впорядкована. Зі слів ОСОБА_4 він працює заготівельником молока, підробляє на сезонних роботах, хоче спілкуватись із дочкою, відвідує її у дошкільному закладі, проте працівники ДНЗ не дозволяють йому бачитись із нею. Також перешкоди у спілкуванні з дитиною за місцем її проживання чинить бабуся ОСОБА_1 ( т.1 а.с. 232-233).
Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2024 року про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , виконавче провадження закінчено у зв`язку зі смертю стягувача. Заборгованість по аліментах становить 1545,88 грн (т.2 а.с. 80).
ОСОБА_4 відповідно до договору від 06.06.2023 року з АТ КБ «Приватбанк», вклав грошові суми на рахунок, вклад " ОСОБА_16 "(Аліменти), і банк зобов`язується виплатити їх з відсотками, та на умовах встановлених договором. З 22.11.2037 року всі права на розпорядження сумою вкладу переходять до ОСОБА_6 (т.2 а.с. 82, 83).
Судом встановлено, що в провадженні Володимирського міського суду Волинської області перебуває цивільна справа №154/795/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Волинської області, про відібрання дитини малолітньої ОСОБА_6 (т.2 а.с.55-56), в межах якої на виконання ухвали суду висновком комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Зимнівської сільської ради від 14.11.2023 року №19 ОСОБА_4 визначено участь у спілкуванні з дочкою ОСОБА_6 відповідно до встановленого графіку спілкування на території ЗДО "Пізнайко", без присутності бабусі, та з урахуванням емоційного стану дитини, а бабусі ОСОБА_1 та працівникам ЗДО рекомендовано не здійснювати перешкод батькові в спілкуванні з дочкою та налагодженні контакту між ними (т.2 а.с. 99).
Відповідно до довідки та характеристики Зимнівської сільської ради, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 . Оформлена по догляду за престарілою матір`ю, займається веденням сільського господарства та вихованням онуки ОСОБА_6 . Громадського порядку не порушує, ввічлива, користується авторитетом серед односельчан (т.2 а.с. 103, 104).
Як вбачається з листа Волинської обласної прокуратури № 50-1742вих-24 від 19.07.2024 року, по факту заяви ОСОБА_1 про вчинення ОСОБА_4 економічного насильства, що кваліфіковано за ч.1 ст. 164 КК України, провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т.2 а.с.145). 
Згідно з висновком Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Зимнівської сільської ради, що затверджений рішенням виконавчого комітету Зимнівської сільської ради від 17.06.2024 року №66, позаяк ОСОБА_4 характеризується лише з позитивної стороної, прагне брати безпосередню участь у вихованні своєї доньки, в його діях прослідковується заінтересованість в збереженні родинних відносин із нею, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, комісія вважає недоцільним позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.120-122). 
Висновком науково-дослідного інституту судових експертиз та права № 720/26 від 10.02.2026 року, складеним за результатами проведення судово-психологічної експертизи стосовно ОСОБА_6 , серед іншого встановлено, що у ОСОБА_6 емоційної прив`язаності до батька немає. Це пояснюється тим, що в житті дівчинки певний період часу батько активної участі не приймав. ОСОБА_17 прив`язаність дитина має до бабусі. Стабільна безпечна територія для малолітньої Лілії - це спільне проживання з бабусею і це закономірно, адже вона разом з мамою проживала на цій території.
ОСОБА_6 висловила бажання проживати разом з бабусею. Однак батько має приймати участь у вихованні доньки. Дівчинка у пубертатному періоді сама визначить з ким їй проживати та на якій території, без психологічного насилля. 
На даний час необхідно не травмувати дитячу психіку та не ставити питання, з ким вона бажає проживати. Силовий метод проживання дитини з батьком, стане для неї психологічним та психічним насиллям, відповідно і психотравмою раннього дитячого періоду (т.4 а.с. 49-60). 
Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України.
Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Як роз`яснено у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Натомість, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням відносно дитини, ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків, коли небудь заподіяв шкоду своїй дочці, є хронічним алкоголіком, тощо.
Згідно з надами доказами ОСОБА_4 характеризується лише з позитивної сторони, має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, зареєстроване місце проживання, працевлаштований.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.
Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.
Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.
Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.
Висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, що приймається судом як належний та допустимий доказ у справі, містить посилання на наявність у батька бажання спілкуватись з дочкою та приймати участь у її вихованні. Тобто підстав для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, орган опіки не вбачає.
Суд вважає, що наведені позивачем обставини, що ОСОБА_4 самоусунувся від виховання своєї доньки, уникає контактів із дитиною, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток ОСОБА_6 , медичний догляд, здобуття нею освіти, не доведено в повній мірі, позаяк в судовому засіданні встановлено, що відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, хоче піклуватися про доньку та виховувати її, про що свідчать його дії, зокрема, звернення до Служби у справах дітей одразу після смерті матері дитини, до суду - з позовом про відібрання дитини, відвідуваня дитини в ЗДО, купівля речей, іграшок, відкриття рахунку в банку (вклад "Джуніор"). 
Разом з тим, на даний час відповідач не налагодив психоемоційний контакт з дитиною, що вбачається із спілкування з Новосад Лілією в ході судового розгляду за клопотанням позивачки. Безпечним середовищем дитина вважає перебування із бабусею та її родиною.
Вказані обставини підтвердила також в судовому засіданні допитана в якості спеціаліста психолог ОСОБА_18 , яка працювала з дитиною, зокрема, після смерті матері. Остання відзначила, що ОСОБА_8 не сприймає відповідача як свого батька. 
Свідок ОСОБА_19 , практичний психолог ліцею с. Хобултова та с. Березовичі, яка згідно з висновком комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Зимнівської сільської ради від 14.11.2023 року №19, з метою налагодження контакту між батьком та донькою, була залучена до їх зустрічей в приміщенні ЗДО, у судовому засіданні пояснила, що була присутньою на першій зустрічі ОСОБА_4 із донькою ОСОБА_8 , вони легко знайшли контакт, спілкувалися та гралися, тому вона не вбачала необхідності у її присутності в подальшому на таких зустрічах.
Свідок ОСОБА_20 зазначила, що ОСОБА_8 була зарахована в садочок за заявою бабусі 10.02.2023 року. Перший візит відповідача 25.09.2023 року відбувся за участю психолога, в подальшому без такої участі. Зазначила, що під час відвідування ОСОБА_4 дитини в садочку остання не охоче йде з ним на контакт. 
Свідки сторони позивача ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_9 пояснили, що відповідач не має контакту з дитиною та не вживає достатніх заходів для зближення з донькою, хоча ОСОБА_8 є комунікабельною дитиною та, за бажання, з нею легко можна налагодити емоційний зв`язок. Крім того, відповідач не дбає про дитину, її розвиток, дозвілля, медичне забезпечення та належне матеріальне утримання, ухиляється від її виховання, а тому вважають за доцільне позбавити його батьківських прав.
Свідки сторони відповідача ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 натомість зазначили про бажання відповідача виховувати та утримувати доньку і підтримку його сім`ї в цьому, а також про створення перешкод бабусею у їх спілкуванні, зокрема, залучення ряду сторонніх осіб при їх зустрічах за місцем проживання дитини.
Відповідач ОСОБА_4 протягом розгляду справи заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки, він бажає спілкуватися із нею, що свідчить про те, що він не втратив інтересу до дитини і має намір на налагодження відносин із нею. 
Отже, судом в ході розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка, після смерті матері, залишилася проживати з бабусею. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається бабуся, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. І хоча період, протягом якого батько не підтримує належного контакту з дочкою триває достатньо довго, особливо для дитини її віку, однак цей фактор сам по собі не може виключати можливість відновлення зв`язків між донькою та її біологічним батьком. При цьому суд звертає увагу відповідача на необхідність більшої ініціативи з його боку у спілкуванні з донькою, піклуванні про неї, вихованні, турботі про здоров`я та навчання.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої дочки ОСОБА_6 . 
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в їх сукупності, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, з урахуванням обставин справи та забезпечення найкращих інтересів дитини, суд вважає за доцільне зберегти зв`язки ОСОБА_6 із батьком, надавши відповідачу можливість налагодити контакт з дитиною, та доходить висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав, а відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи, що у задоволені позову відмовлено, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.
Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 150, 164, 166 СК України, суд
у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Волинської області про позбавлення батьківських прав – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Волинської області, адреса: с. Зимне, вул. Миру, 2 Володимирського району Волинської області, код ЄДРПОУ 04334815.

Повний текст рішення суду складено 08.04.2026 року.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба