ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року	Львів	Справа № 460/12380/21 пров. № А/857/18432/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Кузьмич С. М., Курильця А. Р., 
з участю секретаря судового засідання – Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №460/12380/21 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
суддя в 1-й інстанції – Махаринець Д. Є.,
дата ухвалення рішення – 11 лютого 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 21 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

Позивач – Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернулося в суд з позовом до відповідача - Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 серпня 2021 року №225/33-00-07-01 та №226/33-00-07-01.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №225/33-00-07-01 від 17 серпня 2021 та № 226/33-00-07-01 від 17 серпня 2021 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що податковим органом проведено документальну виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ПрАТ "Рівнеобленерго" та встановлено порушення п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України, п.7, п.9, п.10, п.11, п.15 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 2 Запаси (МСБО 2 Запаси); Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»; Наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року №73 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 р. №336/22868 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», в результаті чого відбулося заниження податку на прибуток на загальну суму 5191 грн за 4 кв.2020; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого відбулося заниження податку на додану вартість на загальну суму 640 210 грн за серпень 2020 за рахунок завищення податкового кредиту, а саме: за рахунок завищення податкового кредиту по взаєморозрахунках з контрагентами, по яких встановлено нереальність здійснення господарських операцій. Вказує, що перевіркою неможливо підтвердити реальність здійснення фінансово-господарських операцій ПрАТ "Рівнеобленерго" з ТОВ «СТАРК БУД», відсутнє підтвердження фактичного придбання послуг у ТОВ «СТАРК БУД» та їх зв`язок з провадженням господарської діяльності платника податку, а також відсутня підстава для включення вартості даних послуг без підтвердження відповідними, складеними згідно з чинним законодавством, первинними документами до складу податкового кредиту. Таким чином, перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій ПрАТ "РІВНЕОБЛЕНЕРГО" з ТОВ «СТАРК БУД» на загальну суму 3841262,19 грн, у т.ч. ПДВ 640210 гривень. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що про реальність здійснення господарських операцій свідчать надані первинні бухгалтерські документи та документи податкового обліку. Вказує, що припущення відповідача про недостатню кількість трудового ресурсу та залучення третіх осіб для виконання робіт є втручанням в дискрецію (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо) Товариства, в яке податковий орган не має права втручатися та не має права на цих підставах ставити під сумнів проведення господарських операцій, а тим паче притягувати платника податків до відповідальності. Зазначає, що питання порушення підрядником умов договору, в частині залучення підрядною організацією субпідрядника, не є порушенням вимог податкового законодавства, а є порушенням господарських відносин. Крім того, про факт виконання робіт свідчить наявність побудованих та реконструйованих повітряних ліній ПЛ-0,4 - 10 кВ від КТП - 198 з встановленням розвантажувального ЩТП та заміною існуючого трансформатора в с. Антонівка Березнівського району та повітряної лінії (ПЛ) – 0,4-10 кВ від КТП - 409 з встановленням розвантажувального ЩТП в с. Кривуха Дубенського району. Варто зауважити, що Західним МУ ДПС не спростовано факт будівництва вищевказаних повітряних ліній та не надано належних доказів, що такі повітряні лінії не були побудовані ТОВ «СТАРК БУД» (код за ЄДРПОУ 42539998) відповідно до укладеного договору підряду №UA20-2020-01050/000 від 16 червня 2020 року. Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Представник відповідача (апелянта) – Палій М. В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача – Мирошниченко М. І. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 12 квітня 2021 року по 15 червня 2021 року відповідачем була проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ПрАТ “Рівнеобленерго” з питань здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2020 року з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2020 року з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби та за період діяльності з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2020 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до затвердженого переліку питань документальної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).
За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт №280/33-00-07-01/05424874 від 19 липня 2021 року, згідно з висновками якого, перевіркою встановлено, в т.ч., порушення:
1. п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, п.7, п.9, п.10, п.11, п.15 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 2 Запаси (МСБО 2 Запаси); Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” від16 липня 1999 року №996-XIV; Наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2013 р. №73 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 р. №336/22868 “Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 “Загальні вимоги до фінансової звітності”, в результаті чого відбулося заниження податку на прибуток на загальну суму 5191 грн;
2. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого відбулося заниження податку на додану вартість на загальну суму 640210 грн за рахунок завищення податкового кредиту, а саме: за рахунок завищення податкового кредиту по взаєморозрахунках з контрагентами, по яких встановлено нереальність здійснення господарських операцій.
Позивач не погодився із такими висновками акту перевірки та 19 липня 2021 року подав заперечення.
Відповідач такі заперечення до уваги не взяв і на підставі акту перевірки Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято наступні рішення:
- податкове повідомлення – рішення №225/33-00-07-01 від 17 серпня 2021 року, яким збільшено суму податкового зобов`язання “+640210,00 грн” та за штрафними санкціями “64021,00 грн”.
- податкове повідомлення – рішення №226/33-00-07-01 від 17 серпня 2021 року, яким збільшено суму податкового зобов`язання “+5191,00 грн” та за штрафними санкціями “519,10 грн”.
Не погодившись з такими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх у суд.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів факту порушення позивачем вимог податкового законодавства під час періоду, що охоплювався податковою перевіркою, не навів доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій позивача цілям та завданням діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про те, що виконання робіт не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди, а тому податкові повідомлення-рішення №225/33-00-07-01, №226/33-00-07-01 від 17 серпня 2021 року є протиправними та підлягають скасуванню.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Приписами пункту 21.1 ст.21 ПК України передбачено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
За змістом пп.20.1.4, 20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Матеріалами справи стверджується, що податковим органом у період з 12 квітня 2021 року по 15 червня 2021 року проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ПрАТ «Рівнеобленерго» з питань здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2020 року з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2020 року з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби та за період діяльності з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2020 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до затвердженого переліку питань документальної перевірки.
За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт №280/33-00-07-01/05424874 від 19 липня 2021 року, зі змісту якого вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, п.7, п.9, п.10, п.11, п.15 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 2 Запаси (МСБО 2 Запаси); Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»; Наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2013 р. №73 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 р. №336/22868 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», в результаті чого відбулося заниження податку на прибуток на загальну суму 5191 грн за 4 кв. 2020; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого відбулося заниження податку на додану вартість на загальну суму 640 210 грн за серпень 2020 за рахунок завищення податкового кредиту, а саме: за рахунок завищення податкового кредиту по взаєморозрахунках з контрагентами, по яких встановлено нереальність здійснення господарських операцій.
На підставі вказаного акта перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:
- №225/33-00-07-01 від 17 серпня 2021 року, яким збільшено суму податкового зобов`язання «+640 210,00 грн» та за штрафними санкціями «64021,00 грн»;
- №226/33-00-07-01 від 17 серпня 2021 року, яким збільшено суму податкового зобов`язання «+5191,00 грн» та за штрафними санкціями «519,10 грн».
Даючи правову оцінку правомірності прийняття податкових-повідомлень-рішень, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно з абз.3 п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пункт 198.3 ст.198 ПК України передбачає, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до абз.1-3 п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За змістом абз.1, 2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Визначення поняття господарської операції також наведене у ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно положень якої господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Згідно з ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
За змістом п.2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ “Рівнеобленерго” та ТОВ “СТАРК БУД” укладено договір підряду №UA20-2020-01050/000 від 16 червня 2020 року про виконання комплексу робіт з реконструкції повітряних ліній ПЛ-0,4 -10 кВ від КТП-198 з встановленням розвантажувального ЩТП та заміною існуючого трансформатора в с. Антонівка Березнівського району електричних мереж (РЕМ) для ПрАТ “Рівнеобленерго” та договір підряду №UA20-2020-00872/000 від 21 травня 2020 року про виконання комплексу робіт з реконструкції повітряних ліній (ПЛ) – 0,4-10 кВ від КТП -409 з встановленням розвантажувального ЩТП в с. Кривуха Дубенського району електричних мереж (РЕМ) для ПрАТ “Рівнеобленерго”.
Так, на підтвердження виконання умов договору та реальності господарських операцій позивачем надано копії наступних первинних документів, а саме: Акт приймання виконаних будівельних робіт (за формою №2КБ-2в) від 26 серпня 2020 року, Акт №2 приймання виконання будівельних робіт (за формою №КБ-2в) від 26 серпня 2020 року, Акт №3 приймання виконаних будівельних робіт (за формою №КБ-2в) від 26 серпня 2020 року з додатком – актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт від 26 серпня 2020 року, Акт №4 приймання виконаних будівельних робіт (за формою №КБ-2в) від 26 серпня 2020 року з додатком – актом устаткування, що придбавається виконавцем робіт від 26 серпня 2020 року та довідками про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати (за формою №КБ-3) за серпень 2020, акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (за формою №КБ-2в) від 25 серпня 2020 року, акт №2 приймання виконаних будівельних робіт (за формою №КБ-2в) від 25 серпня 2020 року з додатком – актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт від 26 червня 2020 року, актом №3 приймання виконаних будівельних робіт (за формою №КБ-2в) від 25 серпня 2020 року та довідками про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати (за формою №КБ-3) за серпень 2020 року, платіжні інструкції №2004401110, 2004401111, 2004401112 від 27 серпня 2020 року, платіжні інструкції №2004402127, 2004402128, 2004402129, 2004402130 від 31 серпня 2020 року.
Згідно з наказом №44-Л від 07 серпня 2019 року, виданим Держархбудінспекцією ТОВ “СТАРК БУД”, отримано ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками.
Відповідно до довідки №397 від 24 березня 2020 року та копії Договору оренди обладнання №3/04-2020 від 04 січня 2020 року ТОВ “СТАРК БУД” орендовано для виконання робіт у ТОВ “Вест Електра” трактор колісний Т -150 з буро – крановим механізмом. Крім того, у ТОВ “СТАРК БУД” наявний власний спеціалізований вантажний фургон Mersedes –Benz 609 та власний камаз 5410.
З матеріалів справи вбачається, що на момент виконання робіт у трудових відносинах з ТОВ “СТАРК БУД” перебував головний інженер, 2 майстра, 9 електромонтажників силових мереж та електроустаткування, 3 водія та 2 підсобних робітників, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідкою №395 від 24 березня 2020 року, №396 від 24 березня 2020 року, копією штатного розпису ТОВ “СТАРК БУД” та податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку у ТОВ “СТАРК БУД” за 1, 2, 3, 4 звітні періоди 2020 року, що витребувані судом з ГУ ДПС у м. Києві.
Здійснивши аналіз вищезазначених первинних документів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вони відповідають домовленостям сторін, зафіксованих у договорах підряду, укладених між ПрАТ “Рівнеобленерго”, як замовником та ТОВ “СТАРК БУД”, як підрядником, і за своїм змістом засвідчують факти виконання комплексу робіт з реконструкції повітряних ліній ПЛ-0,4 -10 кВ від КТП-198 з встановленням розвантажувального ЩТП та заміною існуючого трансформатора в с. Антонівка Березнівського району електричних мереж (РЕМ) для ПрАТ “Рівнеобленерго” та виконання комплексу робіт з реконструкції повітряних ліній (ПЛ) – 0,4-10 кВ від КТП -409 з встановленням розвантажувального ЩТП в с. Кривуха Дубенського району електричних мереж (РЕМ) для ПрАТ “Рівнеобленерго”, тобто свідчать про фактичне здійснення конкретних господарських операцій.
Як вбачається з матеріалів справи, учасниками (сторонами) спірної господарської операції були юридичні особи, при цьому, у первинних документах, копії яких наявні в матеріалах справи, наведено інформацію про цих осіб вказано найменування, коди, місцезнаходження підприємств - учасників відповідних господарських операцій тощо, а самі первинні документи підписані від імені таких юридичних осіб (містять особистий підпис відповідальних осіб) та засвідчені відтисками їх печаток.
Крім того, обґрунтуванням спрямування намірів позивача і його контрагента на реальне виконання умов укладених договорів підряду слугує й факт здійснення ПрАТ “Рівнеобленерго” розрахунків за надані послуги, що надані в межах договорів підряду, які не заперечуються відповідачем.
Не може залишитися поза увагою суду те, що про факт виконання робіт свідчить також наявність побудованих та реконструйованих повітряних ліній ПЛ-0,4 - 10 кВ від КТП - 198 з встановленням розвантажувального ЩТП та заміною існуючого трансформатора в с. Антонівка Березнівського району та повітряної лінії (ПЛ) – 0,4-10 кВ від КТП - 409 зі встановленням розвантажувального ЩТП в с. Кривуха Дубенського району, які прийняті в експлуатацію. При цьому, відповідачем не спростовано факт будівництва вищевказаних повітряних ліній та не надано належних доказів, що такі повітряні лінії не були побудовані ТОВ «СТАРК БУД» відповідно до укладеного договору підряду №UA20-2020-01050/000 від 16 червня 2020 року.
Щодо доводів апелянта про відсутність у Привільненської сільської ради Дубенського району, Березнівської міської ради Рівненської області інформації і матеріалів щодо фактів здійснення робіт у серпні 2020 року та документального підтвердження надходження від ПрАТ “Рівнеобленерго” повідомлень про необхідність відключення/вимкнення електроенергії в с. Кривуха Дубенського району, в с.Антонівка Березнівського району у зв`язку із проведенням комплексу вищевказаних робіт, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.п.1 п.7.3.4. Кодексу системи розподілу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) яким, у своїй діяльності, керується позивач для цілей планування ОСР технічного обслуговування та відключень обладнання та електроустановок, приєднаних до системи розподілу, застосовується чотири типи відключень, зокрема:
1) планові відключення - здійснені ОСР заплановані згідно з річним планом-графіком виведення обладнання з роботи із попереднім інформуванням Користувачів та суміжних ОСР, на яких дане відключення буде мати вплив, у визначені цим Кодексом строки.
Згідно з п.7.3.11. Кодексу системи розподілу ОСР складає перелік Користувачів, плани-графіки ремонту обладнання яких мають бути погоджені та з якими мають бути погоджені плани-графіки ремонту обладнання системи розподілу. До переліку включаються Користувачі: 1) суб`єкти, які експлуатують генеруючі установки або УЗЕ потужністю понад 1 МВт; 2) суб`єкти, які експлуатують електроустановки споживання потужністю понад 1 МВт; 3) основні споживачі (щодо власних електроустановок та електричних мереж); 4) ОМСР щодо власних електроустановок та електричних мереж та щодо електроустановок Користувачів МСР (якщо це може призвести до впливу на параметри роботи системи розподілу).
Перелік Користувачів складається з урахуванням категорійності щодо надійності електропостачання (зокрема збереження в роботі резервного живлення, де передбачено) та впливу роботи Користувача на живлення споживачів та/або відпуск електроенергії генеруючими установками.
Такий перелік має бути погоджений з ОСП (якщо це має вплив на роботу системи передачі або ОЕС України) та доведений до відповідних Користувачів.
З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України визначено перелік суб`єктів, які в обов`язковому порядку повинні бути повідомлені про планові відключення електроенергії. 
При цьому, обов`язок здійснювати попередження щодо планових відключень органи місцевого самоврядування у Товариства був відсутній.
За змістом п.11.5.6. КСР (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) ОСР повинен розміщувати на власному веб-сайті інформацію щодо планових перерв в електропостачанні із зазначенням населених пунктів та вулиць та/або об`єктів, які буде відключено, причини перерви, дати та часу початку перерви (з точністю до години) та її орієнтовної тривалості. Інформація має бути розміщена не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку перерви.
З наведеного вище вбачається, що обов`язок повідомлення органів місцевого самоврядування про необхідність відключення/вимкнення електроенергії був відсутній на момент виконання договорів підряду та за своєю суттю в розумінні чинного податкового законодавства відсутність повідомлення про відключення/вимкнення електроенергії не можуть слугувати підтвердженням нереальності/неможливості проведення фінансово – господарських операцій, а тому доводи відповідача фактично зводяться до того, що позивач повинен був створити документи та здійснити дії, які не були передбачені законом.
Крім того, суд першої інстанції надав правильну оцінку покликанням податкового органу, як на нереальність господарської операції, відхиливши такі, на те, що залучення ТОВ “СТАРК БУД” субпідрядника – ТОВ “Вест Електра” до виконання робіт є підтвердженням того, що фінансово – господарська операція ПрАТ “Рівнеобленерго” нереальна, так як договором підряду не передбачено субпідрядника, оскільки в розумінні чинного законодавства таке залучення є лише порушенням виконання договірних умов, а не підтвердженням відсутності здійснення господарської операції.
Щодо доводів апелянта про недостатність трудових ресурсів (адміністративно – господарських можливостей), то колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).
При цьому, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише відсутність у контрагентів платника податків основних засобів, матеріальних та трудових ресурсів для виконання спірних господарських операцій; лише певні недоліки в оформленні первинних документів - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
З врахуванням наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що надані позивачем первинні документи, копії яких долучено до матеріалів справи, дають можливість встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування виконаних робіт та наданих послуг, а також сторони господарських операцій, що, відповідно, свідчить про те, що вказані документи у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій, разом з тим, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі; крім того, податковим органом не наведено належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не довів факту порушення позивачем вимог податкового законодавства під час періоду, що охоплювався податковою перевіркою, не навів доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій позивача цілям та завданням діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про те, що виконання робіт не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди, а тому податкові повідомлення-рішення №225/33-00-07-01, №226/33-00-07-01 від 17 серпня 2021 року є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 304, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №460/12380/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.