ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4402/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лічман Л.В.,
судді Богатир К.В., Павленко Н.А., 
секретар судового засідання Пелешок Т.С.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Кемінь В.В.,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’
на рішення Господарського суду Одеської області від 08.01.2026 р., ухвалене суддею Волковим Р.В.,
у справі № 916/4402/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ 
про стягнення 326095,82 грн,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ (далі – ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ (далі – ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’) про стягнення боргу за договором за поставлений природний газ у загальній сумі 326095,82 грн, з яких: 250004,94 грн основного боргу; 7145,74 грн 3% річних; 33142,71 грн пені; 35802,43 грн інфляційних втрат.
В обґрунтування позову вказано на неналежне виконання відповідачем умов типового договору постачання природного газу постачальником ,,останньої надії’’ в частині повної та своєчасної сплати заборгованості за спожитий в період з лютого по травень 2024 р. природний газ.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 03.11.2025 р. відкрито провадження у справі № 916/4402/25.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.01.2026 р. у справі № 916/4402/25 (суддя Волков Р.В.): позов задоволено частково; стягнуто з ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ на користь ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ 103352,05 грн основного боргу, 2956,48 грн 3% річних, 14802,67 грн інфляційних втрат та 1453,33 грн витрат зі сплати судового збору; в решті позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що відповідач згідно з нормами чинного законодавства є юридичною особою, яка утворена шляхом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку з метою сприяння в отриманні співвласниками багатоквартирного будинку, зокрема, комунальних послуг, які включають в себе і постачання та розподіл природного газу (теплової енергії). При цьому така теплова енергія постачається у багатоквартирний будинок виключно для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників будинку. 
Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що з огляду на встановлені обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин у своїй сукупності відповідач як юридична особа, що створена шляхом об`єднання власників квартир, зокрема фізичних осіб, які у розумінні Закону України ,,Про ринок природного газу’’ є побутовими споживачами, споживаючи природний газ для вироблення теплової енергії виключно для забезпечення потреб таких осіб, являється колективним побутовим споживачем. 
Також в оскаржуваному рішення зазначено, що, оскільки у відносинах з позивачем (постачальником ,,останньої надії’’ за типовим договором) відповідач фактично виступає колективним побутовим споживачем природного газу для потреб та в інтересах співвласників багатоквартирного будинку, у даній справі розрахунок за спожитий природний газ необхідно здійснювати із застосуванням тарифу, визначеного для населення, а не для комерційних підприємств.
Відтак, господарським судом першої інстанції здійснено власний перерахунок вартості природного газу, поставленого позивачем для потреб відповідача у період з лютого по травень 2024 р., у зв`язку з чим частково задоволено позовні вимоги про стягнення основної боргу, 3% річних та інфляційних втрат.
Відмовляючи у стягненні пені, місцевий господарський суд вказав, що відповідач у спірних правовідносинах є побутовим споживачем, тому підстави для нарахування пені на підставі п.4.5 типового договору, який передбачає відповідальність для споживачів, які не є побутовими, відсутні. 
Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ подало апеляційну скаргу, в якій просить: 
- скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 08.01.2026 р. у справі № 916/4402/25 у частині, якою відмовлено у задоволенні позову ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’;
- прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ щодо стягнення 146652,89 грн основного боргу, 33142,71 грн пені, 4189,26 грн 3% річних, 20999,76 грн інфляційних втрат, у стягненні яких було відмовлено, задовольнити у повному обсязі;
- судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2459,82 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3993,60 грн покласти на відповідача.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що:
- суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не врахувавши, що поняття ,,колективний споживач’’ у Законі України ,,Про ринок природного газу’’ та у законодавстві, що регулює ринок природнього газу, немає. При цьому Закон України ,,Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку’’, Закон України ,,Про житлово-комунальні послуги’’, Закон України ,,Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку’’ не є правовою основою для регулювання відносин на ринку природного газу;
- поняття ,,побутовий споживач’’ чи ,,споживач’’ у розумінні Закону України ,,Про ринок природного газу’’ не допускає посередників, адже споживання газу повинно відбуватися для власних потреб. Побутовими споживачами можуть бути виключно фізичні особи, а відповідач є юридичною особою;
- до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку входять власники, яким належать нежитлові приміщення, що не заперечувалося відповідачем, натомість побутові споживачі не можуть обігрівати газом нежитлові приміщення;
- в ст.22 Закон України ,,Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку’’ встановлені винятки щодо цін на споживання природнього газу для власників нежитлових приміщень, і ціни для таких власників не можуть бути як для населення. Власниками квартир та приміщень у будинку є не тільки фізичні особи, але й юридичні особи, тому застосування до них ціни побутових споживачів суперечить законодавству, яке регулює відносини на ринку природного газу;
- суд першої інстанції не застосував ст.22 Закону України ,,Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку’’, яка передбачає, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг виключно за умови прийняття рішення загальними зборами, однак такого рішення загальними зборами у матеріалах справи немає;
- місцевий господарський суд помилково врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 р. у справі № 916/3837/21, адже остання не має ніякого відношення до ринку природного газу та його правового регулювання, стосуючись ринку електроенергії;
- Оператор ГРМ чи Оператор ГТС не може присвоїти об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку статус ,,колективного побутового споживача’’ на інформаційній платформі, адже такого визначення на ринку природнього газу не існує, а інформаційна платформа технічно такий статус не присвоює;
- місцевий господарський суд у порушення ч.ч.2,3 ст.86 ГПК України надав неналежну оцінку доказам та зробив помилкові висновки, що відповідач як учасник правочину не приймав участі у визначенні статусу споживача, оскільки вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями з інформаційної платформи та довідкою форми 10;
- позивач, як і відповідач, є лише користувачами інформаційної платформи, відомості до якої вносяться Оператором ГТС. Якщо відповідач вважав, що внесені до платформи відомості є недостовірними чи містять помилку, він не був позбавлений права звернутись до оператора системи, який наділений відповідними повноваженнями, для уточнення чи виправлення інформації на платформі, подавши для цього необхідний пакет документів;
- судом першої інстанції не враховано, що Оператором ГТС відповідача віднесено до категорії непобутових споживачів, а ціна природного газу, що постачається постачальником ,,останньої надії’’ для цієї категорії, щоденно розраховується за формулою, наведеною в п.24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника ,,останньої надії’’, затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 р. № 809 в редакції постанови КМУ № 1102, незалежно від організаційно-правової форми юридичної особи;
- висновки суду першої інстанції про те, що відповідно до положень ч.2 ст.1 Закону України ,,Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання’’ законодавець ввів мораторій протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, на підвищення цін (тарифів) на ринку природного газу, в т.ч. для об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, навіть за умови включення останнього до Реєстру споживачів постачальника ,,останньої надії’’, свідчать про неправильне тлумачення та безпідставне застосування вказаної норми та незастосування п.4 Положення ,,Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу’’, затвердженого постановою КМУ від 06.03.2022 р. № 222, тому що спеціальні обов`язки названими актами покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг”, а не на позивача як на постачальника ,,останньої надії’’;
- судом першої інстанції не застосовано приписи ч.4 ст.15 Закону України ,,Про ринок природного газу’’, в якій передбачено, що ціна природного газу, що постачається постачальником ,,останньої надії’’, не повинна обмежувати конкуренцію на ринку природного газу і встановлюється на підставі правил для визначення ціни природного газу, що постачається постачальником ,,останньої надії’’, які затверджуються Регулятором;
- до 24.02.2024 р. ціни у рамках типового договору постачальника ,,останньої надії’’ розраховувалися за встановленою формулою, яка не змінювалась;
- між відповідачем та позивачем автоматично укладено типовий договір постачання природного газу постачальником ,,останньої надії’’, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2501. Такий типовій договір є публічним договором і укладається поза волею позивача. Саме умови цього договору потрібно виконувати сторонам договору. Позивач як постачальник ,,останньої надії’’ не має права відмовити у постачанні газу, але не може постачати газ у рамках типового договору для юридичних осіб за цінами як для населення (фізичних осіб) для обігріву, у т.ч. нежитлових приміщень, адже це призведе не тільки до збитків позивача, але й до банкрутства;
- місцевий господарський суд не застосував до даних відносин ч.2 ст.13 Закону України ,,Про ринок природного газу’’, де вказано, що споживач має право на вільний вибір постачальника, з яким споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір про постачання природного газу. При цьому дійсно об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (крім нежитлових приміщень) встановлено державою пільгові ціни на споживання газу під час воєнного стану, але такі пільги можна реалізувати (у порядок і спосіб, визначені законом) шляхом укладення договору з Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг”, а не шляхом споживання газу з ресурсу позивача як постачальника ,,останньої надії’’ за типовим договором.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 р.: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ на рішення Господарського суду Одеської області від 08.01.2026 р. у справі № 916/4402/25; встановлено ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 20.02.2026 р.
Колегія суддів зазначає, що, незважаючи на закінчення встановленого судом строку, ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ відзив на апеляційну скаргу не подало.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 р., зокрема, призначено справу № 916/4402/25 за апеляційною скаргою ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ на рішення Господарського суду Одеської області від 08.01.2026 р. до розгляду в судовому засіданні на 19.03.2026 р. 
У судовому засіданні представник скаржника, який приймав участь у ньому в режимі відеоконференції, усно підтримав аргументи, наведені в апеляційній скарзі. 
Представник ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ в засідання суду не з`явився. Про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку ухвали в електронний кабінет.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.1 розд.VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 (Правила постачання природного газу), постачальник ,,останньої надії” здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником ,,останньої надії”, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2501, який є публічним, а його умови – однаковими для всіх споживачів. Договір постачання природного газу постачальником ,,останньої надії” укладається у випадках, передбачених п.3 розділу VI, з урахуванням вимог ст.ст.205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника ,,останньої надії” та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником ,,останньої надії” не потребує двостороннього підписання… і вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника ,,останньої надії” відповідно до Кодексу газотранспортної системи.
За змістом Типового договору постачання природного газу постачальником ,,останньої надії”, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2501 (зі змінами), умови цього договору, розроблені відповідно до Закону України ,,Про ринок електричної енергії” та Правил постачання природного газу, є однаковими для всіх споживачів України (п.1.2 Типового договору).
За цим договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (п.2.1 Типового договору).
Постачання природного газу Споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи (п.3.1 Типового договору).
Період безперервного постачання природного газу Постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору (п.3.3 Типового договору).
Постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання природного газу. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті (п.4.1 Типового договору).
Об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу (п.4.2 Типового договору).
Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо – якщо сторонами це окремо обумовлено) (п.4.3 Типового договору).
Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до п.4.3 Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п.4.4 Типового договору).
Як вбачається з матеріалів справи, в т.ч. з листа ТОВ ,,Оператор газотранспортної системи України” від 14.10.2024 р. № ТОВВИХ-24-15636, ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ (Споживач з ЕІС-кодом 56XQ00014CCOP00J) закріплений за Постачальником ,,останньої надії” в особі ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’.
За даними інформаційної платформи Оператора ГТС в період з 01.02.2024 р. по 29.02.2024 р. ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ спожито природний газ в обсязі 6,29500 тис. м.куб., у період з 02.03.2024 р. по 31.03.2024 р. – 6,60800 тис. м.куб., за 01.04.2024 р. – 0,04300 тис. м.куб. та з 02.05.2024 р. по 31.05.2024 р. – 0,04300 тис. м.куб. Факт споживання ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ природного газу в названих обсягах підтверджується інформацією щодо остаточної алокації відборів Споживача, яка є додатком до листа ТОВ ,,Оператор газотранспортної системи України” від 14.10.2024 р. № ТОВВИХ-24-15636.
З метою документального оформлення прийняття спожитого природного газу Постачальником електронною поштою та поштою направлено Споживачу для підписання акти приймання-передачі природного газу від 29.02.2024 р. на суму 119003,33 грн (за лютий 2024 р.), від 31.03.2024 р. на суму 129204,79 грн (за березень 2024 р.), від 30.04.2024 р. на суму 816,31 грн (за квітень 2024 р.), від 31.05.2024 р. на суму 980,51 грн (травень 2024 р.), проте Споживач вказані акти не підписав, а виставлені йому рахунки не оплатив, чим спричинив звернення до господарського суду з позовом у рамках провадження у даній справі.
За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)…
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В ст.629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Згідно з приписами ч.1 ст.12 Закону України ,,Про ринок природного газу’’ постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Договір постачання природного газу об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків для забезпечення опалення та постачання гарячої води до квартир співвласників (крім нежитлових приміщень) укладається на весь обсяг споживання природного газу для таких потреб та не може встановлювати різні ціни в межах цього обсягу. Постачання природного газу постачальником ,,останньої надії’’ здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником ,,останньої надії’’ може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником ,,останньої надії’’ є публічним.
Проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, апеляційний господарський суд зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є публічний договір постачання природного газу постачальником ,,останньої надії’.
На виконання вказаного правочину ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ як Постачальником поставлено ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ як Споживачу в період з лютого по травень 2024 р. природний газ в обсягах, які зазначених в актах приймання-передачі, натомість ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ спожитий природний газ не оплатило, чим порушило приписи ст.ст.526,530,610,629,714 ЦК України, ст.12 Закону України ,,Про ринок природного газу’’ та умови договору постачання природного газу постачальником ,,останньої надії’.
Між тим, вартість спожитого ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ природного газу ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ визначило за тарифом, який застосовується для непобутових споживачів, з чим місцевий господарський суд не погодився, вказавши, що розрахунок за спожитий відповідачем природний газ необхідно здійснювати із застосуванням тарифу, визначеного для населення, а не для комерційних підприємств.
Враховуючи зміст правовідносин сторін та правову позицію, викладену Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 18.12.2025 р. у справі № 910/14748/23, на підставі ч.4 ст.236 ГПК України, апеляційний господарський вважає наведений вище висновок господарського суду першої інстанції правильним з огляду на наступне. 
Згідно із ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Частиною 1 ст.385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Відповідно до ст.1 Закону України ,,Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” об`єднання співвласників багатоквартирного будинку – юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Стаття 4 Закону України ,,Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” передбачає, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Згідно зі ст.6 Закону України ,,Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках).
У ст.12 Закону України ,,Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна.
Матеріалами справи підтверджується те, що ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ є юридичною особою, засновниками якої є співвласники майна в багатоквартирному будинку, розташованому по вул. Перемоги, 91 у м. Чорноморську. Єдиним видом діяльності відповідача є комплексне обслуговування будинків. Природний газ ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ придбаває з метою забезпечення співвласників майна багатоквартирного будинку тепловою енергією.
Статтею 1 Закону України ,,Про ринок природного газу” визначено, зокрема, що:
- захищені споживачі – побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної або газорозподільної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи;
- побутовий споживач – фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у т.ч. для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.
Потрібно зауважити, що Закон України ,,Про ринок природного газу” не містить визначення таких понять, як-то ,,колективний споживач”, ,,колективний побутовий споживач” тощо.
Згідно зі ст.1 Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги”: виконавець комунальної послуги – суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; колективний споживач – юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.
За змістом ст.2 Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги” предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до абз.11 п.5 розд.I Правил постачання природного газу побутовий споживач – фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у т.ч для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.
Таким чином, відповідач згідно з нормами чинного законодавства є юридичною особою, яка утворена шляхом об`єднання співвласників багатоквартирних будинків з метою сприяння в отриманні співвласниками багатоквартирного будинку, зокрема, комунальних послуг, які включають в себе і постачання та розподіл природного газу (теплової енергії). При цьому така теплова енергія постачається у багатоквартирний будинок (будинки) виключно для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників будинків.
Враховуючи наведене, встановлені обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин у своїй сукупності, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідач як юридична особа, створена шляхом об`єднання власників квартир, зокрема фізичних осіб, які у розумінні Закону України ,,Про ринок природного газу” є побутовими споживачами, споживаючи природний газ для вироблення теплової енергії виключно для забезпечення потреб таких осіб, є колективним побутовим споживачем.
У спірних правовідносинах відповідач, задовольняючи потреби побутових споживачів у відносинах з позивачем (постачальником ,,останньої надії” за Типовим договором) фактично виступає колективним побутовим споживачем природного газу для потреб та в інтересах співвласників багатоквартирного будинку.
У цьому випадку під категорію ,,побутові споживачі” підпадають як окремі фізичні особи, так і об`єднання фізичних осіб, головною метою яких у розумінні Закону України ,,Про ринок природного газу” є придбавання природного газу з метою використання для власних побутових потреб, зокрема, для опалення своїх квартир (будинків), для приготування їжі, підігріву води, що не включає професійну та комерційну діяльність.
Виходячи з цього, апеляційний господарський суд вважає заснованими на положеннях чинного законодавства висновки суду першої інстанції про те, що розрахунок за спожитий об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку газ необхідно здійснювати із застосуванням тарифу, визначеного для населення, а не для комерційних підприємств.
При цьому місцевий господарський суд встановив, що на офіційній сторінці позивача в мережі Інтернет за посиланням ,,https://gas.ua/uk/home/slr” розміщено інформацію щодо ціни природного газу для побутових споживачів, яка протягом лютого – травня 2024 р. становила 7,95689 грн з ПДВ за 1 куб.м.
Здійснивши власний перерахунок вартості природного газу, поставленого позивачем для потреб відповідача у період з лютого по травень 2024 р., суд першої інстанції вірно зазначив, що вартість природного газу становить: за спожиті у лютому 2024 р. 6,29500 тис. куб.м – 50088,62 грн; за спожиті у березні 2024 р. 6,60800 тис. куб.м – 52579,13 грн; за спожиті у квітні 2024 р. 0,04300 тис. куб.м – 342,15 грн; за спожиті у травні 2024 р. 0,04300 тис. куб.м – 342,15 грн.
Апеляційний господарський суд вважає цілком обґрунтованим наведений розрахунок, а, відтак, і задоволення позовної вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 103352,05 грн, тобто частково.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується невиконання ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ грошових зобов`язань за лютий 2024 р. у сумі 50088,62 грн, за березень 2024 р. у сумі 52579,13 грн, за квітень 2024 р. у сумі 342,15 грн, за травень 2024 р. у сумі 342,15 грн, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ має право на стягнення:
- 14802,67 грн інфляційних втрат, з яких: 7180,30 грн нараховано за несвоєчасну оплату газу, поставленого в лютому 2024 р., за травень 2024 р. – березень 2025 р; 7537,32 грн – за несвоєчасну оплату газу, поставленого в березні 2024 р., за травень 2024 р. – березень 2025 р; 46,71 грн – за несвоєчасну оплату газу, поставленого в квітні 2024 р., за червень 2024 р. – березень 2025 р; 38,34 грн – за несвоєчасну оплату газу, поставленого в травні 2024 р., за серпень 2024 р. – березень 2025 р;
- 2956,48 грн 3% річних, з яких: 1495,46 грн нараховано за несвоєчасну оплату газу, поставленого в лютому 2024 р., за період з 02.04.2024 р. до 31.03.2025 р.; 1444,83 грн – за несвоєчасну оплату газу, поставленого в березні 2024 р., за період з 01.05.2024 р. до 31.03.2025 р.; 8,53 грн – за несвоєчасну оплату газу, поставленого в квітні 2024 р., за період з 01.06.2024 р. до 31.03.2025 р.; 7,66 грн – за несвоєчасну оплату газу, поставленого в травні 2024 р., за період з 02.07.2024 р. до 31.03.2025 р.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню, про вірно вказано в оскаржуваному рішенні.
В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
В ст.549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання…Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання…
У разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за даним договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.4.5 Типового договору).
Однак відповідач у спірних правовідносинах є побутовим споживачем, тому підстави для нарахування пені згідно з п.4.5 Типового договору відсутні, в зв`язку з чим позовна вимога про стягнення пені у розмірі 33142,71 грн задоволенню не підлягає.
Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не врахувавши, що поняття ,,колективний споживач’’ у Законі України ,,Про ринок природного газу’’ та у законодавстві, яке регулює ринок природнього газу, немає, а також відносно того, що поняття ,,побутовий споживач’’ чи ,,споживач’’ у розумінні Закону України ,,Про ринок природного газу’’ не допускає посередників, адже споживання газу повинно відбуватися для власних потреб, апеляційний господарський суд повідомляє, що з посиланням на норми права детальне обґрунтування причин, виходячи з яких відповідач у спірних правовідносинах виступає колективним побутовим споживачем природного газу, викладено вище по тексту цієї постанови.
При цьому апеляційний господарський суд вказує, що доказово не підтвердженими являються посилання скаржника на те, що до ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ входять власники, у яких наявні нежитлові приміщення, та власники-юридичні особи, адже з матеріалів справи такі обставини не вбачаються та вони не визнавались відповідачем, який участь у розгляді справі не приймав. Отже, доводи відносно того, що природний газ використовувався для потреб не фізичних, а юридичних осіб, та того, що ним здійснювався обігрів нежитлових приміщень, відхиляються як не доведені в установленому порядку.
Крім того, апеляційний господарський суд зауважує, що відсутність в матеріалах справи документальних підтверджень прийняття загальними зборами ОСББ ,,ПЕРЕМОГИ 91’’ рішення про намір виступати колективним споживачем житлово-комунальних послуг та ненадання Оператором ГТС відповідачу статусу ,,колективного побутового споживача’’ жодним чином не позбавляє ОСББ прав колективного побутового споживача, в т.ч. можливості оплачувати газ за тарифами для населення.
Решта доводів апеляційної скарги також відхиляються колегією суддів, оскільки їх зміст фактично зводяться до того, що ОСББ має сплачувати постачальнику ,,останньої надії’’ придбаний для потреб населення природний газ за тарифом для непобутових споживачів (комерційних підприємств), проте така позиція позивача не ґрунтується на засадах законності та справедливості.
Підсумовуючи викладене, апеляційний господарський суд констатує, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не мають наслідком зміну чи скасування оскаржуваного рішення, яке, будучи ухваленим Господарським судом Одеської області у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін.
У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника за правилами ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.129,232,233,236,269,270,275,276,281,282,284 ГПК України, постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’ залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 08.01.2026 р. у справі № 916/4402/25 – без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз України’’.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.286-291 ГПК України.
Повну постанову складено та підписано 25 березня 2026 р.

Головуючий суддя Лічман Л.В.

Судді: Богатир К.В.

Павленко Н.А.