Справа № 496/2387/26
Провадження № 3/496/1090/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
30.03.2026 року до Біляївського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 617219 від 17.03.2026 року, зазначено, що 17.03.2026 року о 12:00 год за адресою: с. Усатове, вул. Вернидуба, 21, водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ «Daweoo», державний номерний знак НОМЕР_2 перед початком руху не впевнився в безпечності свого маневру внаслідок чого здійснив зіткнення з ТЗ «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху – інші порушення ПДР, порушення правил перестроювання, зміни напрямку руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 зі складеним протоколом не погодився та зазначив, що він не порушував правила дорожнього руху та перед початком руху впевнився в безпеці свого руху. Також наголосив на тому, що його автомобіль стояв на парковці у спеціально виділених смугах для стоянки транспортного засобу на АЗС «Акорд», але під час його виїзду зі стоянки відбулось зіткнення з автомобілем «Volkswagen». Вину у вчиненні ДТП не визнав та зазначив, що водій автомобіля «Volkswagen» виїхавши із заправки зобов`язаний був дати дорогу його транспортному засобу та дотриматися правила «перешкода праворуч». Вважає, що дії водія автомобіля «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_3 , знаходились в причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної події. Просив суд закрити провадження по справі відносно нього у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про наступне.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що відповідає приписам ст. 245 КУпАП.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 617219 від 17.03.2026 року; схему місця ДТП від 17.03.2026 року; письмові пояснення ОСОБА_1 ; письмові пояснення ОСОБА_2 ; електронний рапорт зареєстрований в ЄО за № 2645 від 17.03.2026 року; відеозаписи з камер зовнішнього відео спостереження, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з наступних підстав.
Так, ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналізуючи письмові пояснення ОСОБА_1 які останній надав на місці ДТП та пояснення надані ним у судовому засіданні, суд розцінює їх як послідовні, вони не містять протиріч і неузгодженостей між собою, що, на думку суду, свідчить про їх правдивість. 
З відеозапису який був досліджений у судовому засіданні встановлено, що водій автомобіля марки «Daewoo» розпочав рух зі спеціально відведеного місця для стоянки, рухаючись прямо без зміни напрямку. У цей же час водій автомобіля «Volkswagen», здійснюючи маневр виїзду з території АЗС, а саме здійснюючи поворот, не виконав вимоги п. 9.2 (б) ПДР, не увімкнув покажчик повороту та, в порушення вимог п. 10.1 ПДР, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху. Маючи об`єктивну можливість бачити автомобіль «Daewoo», що вже перебував у русі, водій «Volkswagen» не вжив заходів для уникнення зіткнення, чим спричинив ДТП.
Суд звертає увагу, що на момент зіткнення автомобіль «Daewoo» вже перебував в русі, а автомобіль Volkswagen саме стрімко змінював траєкторію.
Отже, суд зазначає, що доказів, які підтверджують вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять.
Отже, аналізуючи всі обставини справи, суд дійшов висновку про недостатність у матеріалах справи доказів для доведення поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху, а тому і у не виправданому складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до нього ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
За таких обставин, суд вважає не доведеним, поза розумним сумнівом, наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, а, відповідно, і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не може вважатися таким, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а тому справу про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження в справі відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя        О.П. Портна