Справа № 559/5670/25 
Провадження № 1-кп/559/98/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року          м. Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості в кримінальну провадженні №12025181040000552 від 25.11.2025, про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Семидуби, Дубенського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,- 
з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , за згодою потерпілої ОСОБА_7 , - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 в жовтні 2025 року в темну пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), діючи всупереч волі та без дозволу законної власниці ОСОБА_7 , за відсутності визначених законом підстав, а також у порушення встановленого законом порядку, діючи умисно, протиправно, грубо порушуючи вимоги ст.30 Конституції України, що гарантує недоторканість володіння особи, розуміючи протиправність посягання на недоторканість чужого володіння та бажаючи вчинити такі дії, зайшов на територію господарства й після чого через вікно проник у гаражне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 .
ОСОБА_3 своїми діями, що виразилися в незаконному проникненні до іншого володіння особи, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України
Крім того, ОСОБА_3 25.11.2025 о 18 годині 32 хвилин, перебуваючи по вулиці Мирогощанська поблизу житлового будинку №3А в місті Дубно, Рівненської області, будучи в стані наркотичного сп`яніння, під час виявлення в нього наркотичного засобу, обіг якого обмежено – метадон, під час проведення поверхневої перевірки речей відповідно ст.34 Закону України «Про національну поліцію», працівниками батальйону №3 (з обслуговування Дубенського району) Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, під час спроби втекти від працівників поліції, діючи умисно, з метою уникнення затримання, наніс ОСОБА_6 , який відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу та виконував службові обов`язки згідно графіку несення служби добових нарядів, три-чотири удари ліктями правої та лівої руки в область обличчя, спричинивши йому таким чином тілесні ушкодження в виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, осадненої рани носа, верхньої губи, що згідно «п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995) відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.
ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, а саме: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Під час судового розгляду 21.04.2026, за згодою потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості. Згідно угоди обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні та виконати призначене йому судом покарання. Сторони узгодили з урахуванням вимог ч.1 ст.71 та ч.1 ст.72 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 в виді позбавлення волі строком 1 рік і 1 місяць.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи не оспорює, щиро розкаюється у вчиненому. Просить пробачення в потерпілого ОСОБА_9 , якого декілька разів вдарив, коли той був в поліцейській формі при огляді, злякався, що знову можуть посадити, почав втікати, вони зловили, намагався вирватися і ударив пару разів ліктем у голову поліцейського. Визнає, що був у стані наркотичного сп`яніння, проходить і лікування і зараз в СІЗО обходиться без наркотичних засобів. Щодо незаконного проникнення, то тільки вийшов з в`язниці і поїхав до батька в село Семидуби, пару днів лише був на свободі, трохи випив і понесло, заліз у якесь приміщення, ніби гараж був, взяти звідти нічого не хотів, а чого туди пішов – пояснити не може. В місцях позбавлення волі був 4 р і 8 міс, на волі лише 3 міс побув, хотів би більше часу провести з матір`ю, яка його всі ці роки підтримувала. Плани на майбутнє – звільнитися і після цього відшкодувати моральну шкоду потерпілому, хоче проводити час зі своєю сім`єю – матір`ю, сестрою, племінниками. Пояснив суду, що угоду уклав добровільно, наслідки її укладання для нього зрозумілі, просить призначити йому узгоджений 1 рік і 1 міс. позбавлення волі і він спробує налагодити своє життя та не повертатися за грати. Захисник підтвердив добровільність укладення угоди, потерпілі претензій не мають. 
Потерпіла ОСОБА_7 надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з ОСОБА_3 , претензій не має, покладається на розсуд суду і просить справу розглядати без її участі. 
Потерпілий ОСОБА_6 також надав письмову згоду прокурору на укладення угоди і в судовому засіданні підтвердив це та просив затвердити угоду і призначити узгоджене покарання. 
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо  кримінальних проступків, нетяжких чи тяжких злочинів. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком і нетяжким злочином.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. 
На підставі вищевикладеного суд робить висновок, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального законів України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.1 ст.162, ч.2 ст. 345 КК України. Тому наявні правові підстави для затвердження угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання, яка є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання, бо враховує характер правопорушень, особу обвинуваченого (судимий, лише 25.08.2025 звільнився з місць позбавлення волі, востаннє засуджений вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.10.2025 за ч.1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі і застосовано ст. 75 КК України – іспитовий строк 1 рік, не працює, на обліках лікарів наркома та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації не проживає і скарг не було), а також обставини, що пом`якшують покарання – щире каяття і визнання вини, і обставини, що обтяжують покарання (рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів. Водночас, вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку не є обтяжуючою вину обставиною, бо спричиняє кваліфікацію за спеціальною нормою ч.2 ст. 345 КК України).
Враховуючи, що ОСОБА_3 щиро кається, суд вважає за можливе призначити узгоджену міру покарання, з врахуванням ст. 70-72 КК України. Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили. Судові витрати відсутні. Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.
Керуючись ч.1 ст.162, ч.2 ст.345 КК України, ст.100, 370, 374, 469, 473-475, ч.15 ст.615 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
затвердити угоду про визнання винуватості від 21.04.2026, укладену між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №12025181040000552 від 25.11.2025. 
Визнати ОСОБА_3 винним за ч.1 ст.162 та ч.2 ст.345 КК України та призначити узгоджену міру покарання: 
- за ч.1 ст.162 КК України - у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
- за ч.2 ст.345 КК України - в виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.345 КК України, покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.72 КК України перевести призначене покарання ОСОБА_3 в виді 1 (одного) року обмеження волі за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.10.2025 за ч.1 ст. 122 КК України в 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту міру покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.10.2025 за ч.1 ст. 122 КК України та остаточно призначити узгоджене покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року і 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Зарахувати в строк відбування покарання  ОСОБА_3 попереднє ув`язнення з 25.11.2025 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, відповідно початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання - 25.11.2025. До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою. 
Речові докази в справі: 
- оптичний носій інформації DVD-R диск із наявними на ньому відеозаписами з портативних відеореєстраторів ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за 25.11.2025 – залишити в матеріалах кримінального провадження;
- металеві ключі - знищити. 
На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники мають право на отримання копії вироку. Прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілому повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.
Суддя       ОСОБА_1