Справа № 367/2368/26
Провадження №2/367/4547/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

15 квітня 2026 року м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області
в складі: головуючого - судді Одарюка М.П.
за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпені в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 367/2368/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун» про захист праві споживачів,
УСТАНОВИВ:
В лютому 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ « Парк Таун» в кому просить суд стягнути з відповідача на його користь 9 280,96 грн неустойки за період прострочення завершення будівельних робіт та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва з грудня 2023 року по березень 2025 року та 200 000,00 грн моральної шкоди, завданої неналежним виконанням договору з 01.01.2019 по 12.03.2025. В обґрунтування позову вказує, що між ним, як покупцем та ТОВ «Парк Таун», як продавцем, укладено договір купівлі-продажу майнових прав від 04 липня 2017 року на квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 1.1., 5.5. Договору ТОВ «Парк Таун» зобов`язалося передати майнові права на об`єкт нерухомості, а також проводити будівництво та введення об`єкту нерухомості в експлуатацію в строки, визначені даним Договором. Вказує, що ним зобов`язання за п. 3.3. Договору виконано - платіжним дорученням №1 від 04 липня 2017 року вартість майнових прав сплачено у повному обсязі - у сумі 580 060 (п`ятсот вісімдесят тисяч шістдесят) гривень. Відповідно до п. 1.6. Договору орієнтовний строк завершення будівельних робіт об`єкта капітального будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2018 року. Термін « орієнтовний строк» вжито у пункті 1.6 договору лише тому, що там вказано « 4 квартал 2018 року», тобто будь –який день з 01 жовтня по 312 грудня 2018 року. Таким чином, сторонами у договорі чітко визначено строк виконання зобов`язань продавцем відповідно до ст. 252 ЦК України. Зазначені обставини підтверджуються судовим рішенням у справі № 367/16/20, встановлено термін початку порушення зобов`язання з січня 2019 року, що є преюдиційним фактом та повинно враховуватися судом при вирішенні цієї справи. Відповідно до п. 10.2 Договору у випадку порушення строків введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва продавець зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,1% від загальної вартості майнових прав за кожен місяць прострочення. Таким чином, враховуючи останні 16 місяців прострочення до моменту введення будинку в експлуатацію 12.03.2025 (грудень 2023 – березень 2025 років). Судами уже встановлено, у п`яти провадженнях, факт порушення ТОВ «Парк Таун» зобов`язань із завершення будівельних робіт та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва, факт початку порушення такого зобов`язання із першого дня, наступного за днем спливу строку виконання такого зобов`язання (4 квартал 2018 року) -1 січня 2019 року, факт вини ТОВ « Парк Таун2 у порушенні зобов`язань. Усі судові рішення ТОВ «Парк Таун» виконано, жодне із них не оскаржувалось. Таким чином, у його договорі з ТОВ «Парк Таун» чітко та однозначно встановлено зобов`язання ТОВ «Парк Таун» завершити будівельні роботи та дії із введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва до завершення 4 кварталу 2018 року, а також відповідальність за порушення саме цього зобов`язання шляхом сплати йому неустойки.
Стверджує, що метою укладеного між сторонами договору є придбання позивачем для власних потреб конкретно визначеної квартири у будинку, який зобов`язався створити (збудувати) відповідач. Сторони, керуючись принципом свободи договору, встановили у Договорі спеціальний вид неустойки - 0,1% від загальної вартості майнових прав за кожен місяць прострочення. Відтак, повинна застосовуватись неустойка, передбачена сторонами у Договорі. Укладений між сторонами Договір та усі його положення є чинними, сторонами не оспорювались та не оспорюються, а відтак є правомірним у цілому та у частині визначення неустойки. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на його користь неустойку в розмірі 9 280,96 грн. також відповідно до сертифікату ІУ122250226672 датою початку будівництва є 10 серпня 2016 року, датою завершення -03.02.2025 року, датою введення в експлуатацію -12.03.2025 року. Протиправна поведінка відповідача, що полягає у тримав лому ( понад 6 років) невиконанні договірних зобов`язань, спричинила йому глибокі та тривалі душевні страждання. Моральна шкода, яку просить позивач стягнути з відповідача обумовлена хронічним психоемоційним напруженням та деструктивним стресом, оскільки він щоденно був змушений переживати страх втрати майна, що негативно позначався на його загальному стані здоров`я та душевному спокої. Необхідність тривалого проживання в орендованому житлі спричиняє почуття соціальної нестабільності, обмежує особисту свободу та невілює можливість створення повноцінного домашнього затишку. Більше того, неможливість забезпечити себе та свою родину обіцяним житлом протягом такого тривалого часу створює психологічний тиск та почуття провини перед членами сім`ї. А також, протягом понад 6 років він змушений витрачати свій життєвий час та енергію на боротьбу за свої права: моніторинг будівельного майданчика, вивчення юридичної документації та участь у судових процесах. Таким чином, глибина його душевних страждань є прямою пропорційною тривалістю порушення його прав. Вважає справедливим та достатнім розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 200 000,00 грн, що становить 16,8% реальної вартості квартири, враховуючи екстремальний, більш ніж шестирічний, період прострочення виконання зобов`язань за договором.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2026 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву ( а.с.123-141 том 1) відповідач зазначає, що у 2021 році будівництво вказаного об`єкту нерухомості було завершене та ОСОБА_1 отримав квартиру в користування згідно з Актом прийому-передачі квартири в користування від 18.06.2021 року. Вказує на те, що смт. Гостомель Київської області є населеним пунктом, де велись бойові дії у лютому - квітні 2022 року та був тимчасово окупований російською федерацією відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309.
Зазначає, що у зв`язку із веденням бойових дій в смт. Гостомель були пошкоджені будівлі по АДРЕСА_2 , в тому числі житловий будинок за будівельною адресою: АДРЕСА_3 . 03.05.2022 року було подано та зареєстровано заяву про вчинення злочину проти мира, безпеки людства та міжнародного правопорядку (ст. 437, ч. 2 КК України). Вказує на те, що протягом 2022-2023 років зусиллями ТОВ «Парк Таун» та власників квартир пошкодження були усунуті. Важливим фактором стало те, що указом Президента України № 156/2022 від 21.03.2022 було утворено Гостомельську селищну військову адміністрацію Бучанського району Київської області, повноваження Гостомельської селищної ради достроково припинились, що зумовило відкладення введення об`єкта в експлуатацію через необхідність внесення змін у документацію, перерозподіл земельних ділянок із зміною їхніх кадастрових номерів, внесення відомостей про містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. 17.06.2024 Гостомельська селищна військова адміністрація Бучанського району Київської області зареєструвала містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на об`єкт будівництва « будівництво восьми поверхового житлового будинку». Також відповідач зазначає, що відповідно до п. 1.6 договору орієнтовний строк завершення будівельних робіт об`єкта капітального будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2018 року, а отже визначено лише орієнтовний строк, а не гарантується конкретна дата виконання зобов`язань за договором. Крім того, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, а тому склад цивільно-правового правопорушення зі сторони відповідача відсутній, що виключає можливість застосування неустойки. Відповідач просить врахувати, що будівельні роботи завершені у 2021 році, а позивач отримав квартиру в користування. До того ж, звертаючись до суду із позовом 15 лютого 2026 року, ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності із стягнення неустойки за період з грудня 2023 року до 14 лютого 2025 року. Вважають, що введення воєнного стану в україні, бойові дії та тимчасова окупація смт. Гостомеля, пошкодження будинку внаслідок бойових дій, дострокове припинення повноважень Гостомельської селищної ради є форс –мажорними обставинами, які ТОВ «Парк Таун» не могла ні передбачити, ні відвернути, а отже ТОВ «Парк Таун» не несе відповідальності за порушення строків введення будинку в експлуатацію, навіть якщо строки були узгодженні сторонами.
11 березня 2026 року Ірпінським міським судом Київської області було одержано відповідь на відзив, позивач зазначив, зокрема, що отримання квартири по акту приймання-передачі від 18.06.2021 не звільняє відповідача від виконання зобов`язань, встановлених п. 5.5, 1.6, 10.2 договору, оскільки немає правового відношення до завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію. Додає, що форс-мажорні обставини не вплинули на прийняття в експлуатацію об`єкта, оскільки на той момент вже існували спричинені відповідачем обставини, які перешкоджали прийняттю будинку в експлуатацію, також відсутнє повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин відповідно до п. 13.9 договору.
17 березня 2026 Ірпінським міським судом Київської області було одержано заперечення відповідача на відповідь на відзив, зазначає, що укладений сторонами договір допускає перенесення терміну прийняття будинку в експлуатацію, договір не містить умову про втрату стороною права посилання на форс-мажор, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та відмовити позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що 04 липня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудюком М.В.
У розділі «Визначення термінів» зазначено, що «акт прийому-передачі квартири» - документ, який підписується Сторонами після здачі об`єкту капітального будівництва в експлуатацію в порядку, передбаченому даним Договором, з метою подальшої реєстрації права власності на Об`єкт нерухомості Покупцем.
Пунктом 1.1 договору передбачено, що відповідач продає, тобто передає, а позивач купує, тобто приймає, майнові права на об`єкт нерухомості, який знаходиться в стадії будівництва та зводиться на земельній ділянці загальною площею 0,45 га (кадастрові номери 3210945900:01:095:0288; 3210945900:01:095:0224; 3210945900:01:095:0282), цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.
Згідно з п.1.2. договору сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є квартира за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 50,44 кв. м, житловою площею 15,57 кв.м.
У п. 1.5 зазначено, що загальна площа об`єкта нерухомості, яка вказана у п. 1.2 цього договору, є проектною та підлягає уточненню за даними технічного паспорта, що складається та видається компетентною організацією, що проводить технічну інвентаризацію об`єкта нерухомості.
Відповідно до п. 1.6. договору орієнтовний строк завершення будівельних робіт об`єкта капітального будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - IV квартал 2018 року.
У п. 2.2 договору вказано, що право власності на об`єкт нерухомості виникає у покупця з моменту його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно з п. 3.1 договору вартість майнових прав на об`єкт нерухомості складає 580 060 (п`ятсот вісімдесят тисяча шістдесят) гривень, виходячи із вартості майнових прав в перерахунку за 1 кв. м - 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень.
У п.п. 5.4, 5.5 договору зазначено, що продавець зобов`язаний повідомляти покупця про всі обставини, що роблять неможливим виконання цього Договору, проводити будівництво об`єкта капітального будівництва та введення його в експлуатацію в строки, визначені договором.
Відповідно до п. 6.3 договору покупець має право здійснювати внутрішні опоряджувальні роботи в об`єкті нерухомості після підписання акту прийому-передачі квартири.
У п. 10.2 договору визначено, що у випадку порушення строків введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва продавець зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,1% від загальної вартості майнових прав за кожен місяць прострочення.
Згідно з пунктами 13.8, 13.9 перебіг терміну виконання сторонами зобов`язань за цим договором може бути призупинений тільки в разі настання обставин непереборної сили, а саме: пожежі, стихійного лиха, збройного конфлікту, рішень державних органів або інших обставин, які перебувають поза контролем сторін.
Сторона, яка зазнала дії обставин непереборної сили, має протягом 3 календарних днів будь-яким можливим засобом зв`язку повідомити про це другу сторону та надати документальне підтвердження, видане компетентним органом. Після припинення дії обставин непереборної сили перебіг терміну виконання зобов`язань поновлюється.
На виконання п. 3.1 договору позивач сплатив відповідачу вартість майнових прав у сумі 580 060,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 04.07.2017.
Відповідно акту прийому-передачі квартири в користування від 18.06.2021 позивач отримав в користування квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , але в експлуатацію будинок зданий не був.
Позивач просить стягнути з відповідача неустойку за період з грудня 2023 року по березень 2025 року на підставі п. 10.2 договору в розмірі 9 280,96 грн.
Також суд встановив, що позивач вже неодноразово звертався до суду із позовами про стягнення неустойки на підставі вказаного пункту договору за попередні періоди.
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27.04.2021 було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ТОВ «Парк Таун» на користь ОСОБА_1 неустойку на підставі п. 10.2 договору купівлі-продажу майнових прав від 04.07.2017 за період з січня 2019 року по листопад 2019 року в сумі 6380,66 грн.
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.05.2021 було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ТОВ «Парк Таун» на користь ОСОБА_1 неустойку на підставі п. 10.2 договору купівлі-продажу майнових прав від 04.07.2017 за період з грудня 2019 року по листопад 2020 року в сумі 6 960,72 грн.
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2023 було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ТОВ «Парк Таун» на користь ОСОБА_1 неустойку на підставі п. 10.2 договору купівлі-продажу майнових прав від 04.07.2017 за період з грудня 2020 року по листопад 2021 року в сумі 6 960,72 грн.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24.06.2024 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 ..
Постановою Київського апеляційного суду від 04.02.2025 було скасовано рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24.06.2024, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ТОВ «Парк Таун» на користь ОСОБА_1 неустойку на підставі п. 10.2 договору купівлі-продажу майнових прав від 04.07.2017 за період з грудня 2021 року по листопад 2022 року в сумі 6960,72 грн.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01.04.2025 було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ТОВ «Парк Таун» на користь ОСОБА_1 неустойку на підставі п. 10.2 договору купівлі-продажу майнових прав від 04.07.2017 за період з грудня 2022 року по листопад 2023 року в сумі 6 960,72 грн.
Вказаними вище рішення суду встановлено, що саме відповідач повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю умови договору щодо строку завершення будівництва, а сама по собі умова договору про можливість змінювати терміни будівництва з ініціативи забудовника не повинна бути тягарем для споживачів його послуг та позбавляти права на отримання житла або стягнення вже сплачених коштів за таке житло. Крім того, наявність положення щодо нечіткого та некоректного строку завершення будівельних робіт об`єкта капітального будівництва та введення об`єкта капітального будівництва в експлуатацію у договорі ставить під сумнів застосування передбаченої п. 10.2 договору санкції щодо порушення строків відповідачем, адже відповідач може постійно змінювати зазначену кінцеву дату. Укладений між сторонами договір та усі його положення є чинними, сторонами не оспорювались та не оспорюються. 
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, вказані обставини не підлягали доказуванню у даній справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки(п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
У п. 10.2 договору визначено, що у випадку порушення строків введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва продавець зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,1% від загальної вартості майнових прав за кожен місяць прострочення.
Умови договору є результатом домовленості сторін і відповідно до положень ст.ст. 628, 629 ЦК України є обов`язковими до виконання.
Умовами укладеного договору, крім зобов`язань забезпечити здачу будинку в експлуатацію, ТОВ «Парк Таун» було зобов`язане також забезпечити закінчення будівництва та здійснити оформлення документів для оформлення права власності (п.п. 5.2., 5. 5 договору). У п. 1.6. договору сторони визначили строк завершення будівельних робіт об`єкта капітального будівництва та введення його в експлуатацію. Встановлення у договорі зобов`язань ТОВ «Парк Таун» ввести будинок в експлуатацію нерозривно пов`язане з виконанням усіх цивільно-правових зобов`язань продавця перед покупцем, які згідно п. 2.7. договору вважаються виконаними після надання всіх документів для реєстрації права власності покупця на об`єкт. Невчинення таких дій, є нічим іншим як порушенням ТОВ «Парк Таун» договірних зобов`язань перед покупцем.
Доводи відповідача відносно того, що з 27 жовтня 2021 року воно сформувало акт готовності об`єкта до експлуатації та вживає всіх можливих заходів для введення будинку в експлуатацію та доводи апеляційної скарги відносно того, що на всій території України було воєнний стан суд не приймає, оскільки в договорі купівлі-продажу майнових прав від 04 липня 2017 року сторонами було визначено, що завершення будівельних робіт об`єкта капітального будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітальні будівництва мало бути здійснене ще в 4 кварталі 2018 року. ТОВ «Парк Таун» не довело, що неможливість здачі будинку до експлуатації була пов`язана із запровадженням воєнного стану, бойовими діями, пошкодженням будинку або ж з незаконними діями органів державної влади.
ТОВ «Парк Таун» не спростувало визначеного позивачем розміру неустойки, який підлягає стягненню на користь позивача , а також не надало власного розрахунку.
Суд приймає наданий позивачем розрахунок суми неустойки. На підставі вищевикладеного, позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22, провадження № 61-1382сво23).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) викладено висновок, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».
За своєю суттю зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, провадження № 61-18013сво18).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, провадження № 61-1132св22).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 20 грудня 2024 року у справі № № 761/26091/23, провадження № 61-10998св24).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21).
З огляду на те, що не належне виконання договір купівлі-продажу майнових прав від 04 липня 2017 року на квартиру АДРЕСА_1 , триває понад шість років, це створило для позивача значні моральні та психологічні страждання, пов`язані з відчуттям несправедливості, порушенням його фінансових інтересів і прав.
Суд, враховуючи засади розумності, справедливості та поміркованості, а також характер і обсяг моральних, душевних і психічних страждань, що зазнав позивач у зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань, характер спірних правовідносин у справі, та враховуючи баланс інтересів між сторонами, дійшла висновку, що позивачу належить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, оскільки така сума у цій справі є співмірною і відповідає принципу пропорційності відшкодування.
Щодо застосування строків позовної давності.
Відповідно до положень цивільного законодавства, зокрема ст. 256 ЦК України, позовна давність — це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено строк позовної давності в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК). Цей строк позовної давності поширюється на неустойку, незалежно від підстави її встановлення та порядку обчислення.
Закон №4434-IX, що набрав чинності 4 вересня 2025 року, виключив п. 19 Прикінцевих положень ЦК України.
Статтею 263 ЦК України вже передбачає конкретні обставини, за яких строки позовної давності можуть бути зупинені. Згідно з ч. 3 цієї статті від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення, перебіг строку продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Цей підхід застосовується і в контексті Закону №4434-IX. Хоча воєнний стан як обставина не припинився, норма, яка передбачала зупинення строків, була скасована, а отже, припинила свою дію. Тому слід керуватися тим самим алгоритмом: строк позовної давності не починається заново, а продовжується з того моменту, де був зупинений. 
У позивача право вимоги виникло в межах зупинення строків позовної давності, а саме у період з грудня 2023 року по березень 2025 року, а отже строк позовної давності починає свій відлік з 4 вересня 2025 року — особа має повний строк, визначений законом для відповідної вимоги для звернення до суду.
Враховуючи викладене позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності.
Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 638,98 гривень.
На підставі Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 502, 526, 530, 549, 551, 553, 554, 610, 638 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81, 247, 263-268 ЦПК України суд

ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун» про захист прав споживачів – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун» на користь ОСОБА_1 неустойку в розмірі 9 280 (дев`ять тисяч двісті вісімдесят) гривень 96 копійки.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун» на користь держави судовий збір в сумі 638 (шістсот тридцять вісім) гривень 98 копійок.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Парк Таун», код ЄДРПОУ 38733056, адреса: 08290 Київська область, Бучанський район, селище Гостомель, вул. Мисливська, буд. 5 офіс 2.

Суддя М.П. Одарюк