П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/23115/25	
Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Черкаській області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 1.07.2025р. №155250008963 про відмову в перерахунку пенсії. 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити з 24.06.2025р. переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ, п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VІІІ та здійснити нарахування пенсії з врахуванням: - довідки Одеської митниці №172 від 20.06.2025р. про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (додаток 1 згідно з Постанови КМУ №823 від 12.07.2024); - довідки Одеської митниці №174 від 20.06.2025р. про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (додаток 2 згідно з Постановою КМ №823 від 12.07.2024р.); - довідки Одеської митниці №173 від 20.06.2025р. про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі. (додаток 3 згідно з Постановою КМ №823 від 12.07.2024р.); - довідки Одеської митниці №175 від 20.06.2025р. про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби. (додаток 6 згідно з Постановою КМ №823 від 12.07.2024р.).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
24.06.2025р. позивач звернувся до органу ПФУ із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу».
Рішенням від 1.07.2025р. за №155250008963 ГУ ПФУ в Черкаській області відмовило у переході пенсію за віком згідно із ст.37 ЗУ «Про державну службу».
Позивач вважає відмову пенсійного органу протиправною, а тому звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 1.07.2025 №155250008963.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025р. про перехід на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи на різних посадах в органах митної служби з 4.02.1992р. по 1.05.2016р., та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Стягнуто з ГУ ПФУ в Черкаській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,96грн.. 
Не погодившись із даним судовим рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи (служби) позивача в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Відтак, позивачем дотримані всі умови, які визначені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, для призначення йому пенсії за віком на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ.
За таких обставин, рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 1.07.2025р. №155250008963 про відмову позивачу у перерахунку пенсії - переході на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, суд вказав, що оскільки відповідачем протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії - переході на пенсію згідно із ЗУ «Про державну службу», за відсутністю необхідного стажу державної служби, що встановлено судом, поряд з цим встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії досяг необхідного пенсійного віку, водночас на час судового розгляду матеріали справи не містять доказів обрахунку пенсійним органом стажу, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.06.2025р. про перехід на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи на різних посадах в органах митної служби з 4.02.1992р. по 1.05.2016р., та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Також щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок розміру пенсії на підставі долучених до заяви довідок, суд зазначив, що відповідачем відомості, наведені у вказаних довідках не оцінювались, а тому така вимога є передчасною та задоволенню не підлягає. 
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
24.06.2025р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію за іншим законом. 
Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглядав ГУ ПФУ в Черкаській області.
За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в Черкаській області прийняло рішення від 1.07.2025 №155250008963, яким позивачу відмовлено у переході на пенсію за ЗУ «Про державну службу».
При цьому, відповідач вказав, що оскільки ОСОБА_1 подав заяву через вебпортал Пенсійного фонду про перехід на пенсію за іншим Законом та надав копії довідок про складові заробітної плати, що не відповідають сканованим копіям оригіналам документів. Станом на 1.05.2016р. заявник працював на посаді старшого державного інспектора митного поста Одеської митниці, що не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII (а.с.27). 
Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду.
Перевіряючи правомірність та законність дій відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII (далі – Закон №889-VIII), п.2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого передбачено, що ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10, 12 розділу XI Закону №889-VIII.
Відповідно до ч.1 ст.37 ЗУ від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно із п.10 розділу XI Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами КМУ, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу XI Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, колегія суддів вказує, що після 1 травня 2016р. (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пп.10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Механізм обчислення стажу державної служби згідно з вказаним законом визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженому Постановою КМУ від 25.03.2016р. №229 (далі - Порядок №229).
Пункт 8 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
До набрання чинності Законом №889-VІІ чинними були ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ (втратив чинність крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ) та Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений Постановою КМУ від 3.05.1994р. №283 (далі - Порядок №283).
За приписами пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Частиною 17 ст.37 Закону №3723-ХІІ регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.
Стаття 154 МК України 1991р. передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.
Статтею 430 МК України 2002р. (який набрав чинності 1.01.2004р.) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.
Статтею 569 МК України 2012р. встановлено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у ст. 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Відповідно до ст.588 МК України 2012р. пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Частиною 2 ст.588 МК України 2012р. визначено, що пенсійне забезпечення працівників митних органів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.
З наведеного видно, що період роботи (служби) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу».
Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 в період з 4.02.1992р. по теперішній час працював на різних посадах в митних органах та 2.06.1995р. прийняв присягу державного службовця.
Також за час роботи в митних органах позивачу присвоювали спеціальні звання посадової особи митної служби (а.с.8-17).
Постановою КМУ №306 від 20.04.2016р. «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Наведені норми підтверджують, що посадові особи митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Відтак, спеціальні звання посадових осіб митних органів - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.
Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу».
Таким чином, посилання відповідача у спірному рішення про те, що заявник працював на посаді старшого державного інспектора митного поста Одеської митниці, що не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII, ґрунтуються на хибному тлумаченні норм законодавства. 
З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 1.07.2025р. за №155250008963 про відмову у здійсненні позивачу переходу на пенсію за віком згідно із ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ, є протиправною.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним способом захисту порушених прав позивачки, з урахуванням дискреційних повноважень відповідача, є зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025р. про перехід на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи на різних посадах в органах митної служби з 4.02.1992р. по 1.05.2016р., та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для часткового задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

Г.П. Казанчук