Іванівський районний суд Одеської області

Справа № 499/1477/25 
Провадження № 2/499/99/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

06 квітня 2026 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі судді Кравчука Олександра Олександровича, з участю секретаря судового засідання Кирилової Світлани Федорівни, розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

У С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий
03 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 (далі також - позивач) подав позовну заяву до ОСОБА_2 (далі також - відповідач) про захист честі, гідності та ділової репутації, в якій просить:
- визнати інформацію, поширену відповідачем, недостовірною, неправдивою та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача;
- зобов`язати відповідача видалити всі публікації, сторіс, коментарі, повідомлення та будь-який інший контент у соціальних мережах, що містить недостовірну або образливу інформацію про позивача; 
- заборонити відповідачу у майбутньому: поширювати будь-яку негативну, образливу чи неправдиву інформацію про позивача; публічно згадувати моє ім`я у негативному чи принизливому контексті; робити будь-які публічні висловлювання щодо моєї особи у соцмережах, месенджерах, чатах, групах або інших інтернет-майданчиках без фактів; здійснювати будь-які публічні згадки про мене у спосіб, що може завдати шкоди моїй честі, гідності чи діловій репутації; 
- зобов`язати відповідачку утримуватися від будь-якого публічного обговорення моєї особи , якщо така інформація може мати негативний чи недостовірний характер;
- у разі повторного порушення надати йому право звернутися до суду щодо стягнення моральної шкоди та санкцій (далі також - позовна заява).
Позивач в позовній заяві зазначає таке: відповідач використовуючи свій акаунт Instagram ІНФОРМАЦІЯ_1, а також різні Telegram-групи та чати, систематично та публічно поширює про нього недостовірну, неправдиву, образливу та принизливу інформацію, а саме: публічно ображає його; поширює неправдиві відомості про його особистість; стверджує, нібито він підробляв документи; дискредитує його професійну діяльність; формує негативну та хибну думку про нього серед третіх осіб; розповсюджує образливі висловлювання у «сторіс», «постах», коментарях та повідомленнях; такі дії завдають йому моральної шкоди, принижують його ім`я та завдають шкоди його професійній репутації; просив задовольнити позовну заяву.
Відповідач не подала відзив проти позову.
2. Суд щодо неприбуття в судове засідання сторін, зазначає таке
Позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, посилаючись на перебування за межами України.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини свого неприбуття суд не повідомила, заяв та клопотань не подавала, хоча повідомлена про час, дату і місце судового розгляду справи, що довідкою про доставку електронного документу.
3. Процесуальні рішення та дії у справі такі
19 грудня 2025 року суддя Іванівського районного суду Одеської області постановив ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження, й визначив дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання для розгляду справи.
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 19 січня 2026 року відклав розгляд справи, викликав в судове засідання позивача, відповідача для дачі особистих пояснень.
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 11 лютого 2026 року відклав розгляд справи, викликав позивача в судове засідання для дачі особистих пояснень.
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 12 березня 2026 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.
4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі
Позивач зазначає, що відповідач поширює негативну, образливу, неправдиву, на його думку, інформацію, стосовно нього, яку остання розповсюджує через соціальні мережеві спільноти (далі - Інформація). Така Інформація може завдати шкоду його честі, гідності та діловій репутації. На підтвердження цих обставин подав роздруківку тексту та знімок екрану приватного листування, без посилання на конкретне джерело походження цього тексту, який містить слова ненормативної лексики, вульгаризми, образи та оцінку особистих якостей людини.
5. Норми права, які застосував суд в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин такі
5.1. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України).
Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір (стаття 324 Конституції України).
5.2. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (частина 1 статті 201 Цивільного кодексу України, далі - ЦК).
Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (частина 2 статті 201 ЦК).
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації(частина 1 статті 277 ЦК). 
Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (частина 4 статті 207 ЦК).
5.3. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (частина 1 статті 30 Закону України «Про інформацію») .
Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (частина 2 статті 30 Закону України «Про інформацію»)
5.5. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК).
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 1, 2 статті 10 ЦПК).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи частина 1 статті 76 ЦПК).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК).
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина 5 статті 177 статті ЦПК).
6. Мотиви застосування норм права такі
6.1. Суд зазначає, що підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
6.2. Тому, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, до того ж саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.
Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.
Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.
6.3. Суд констатує, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи, та стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.
Необхідно зробити чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. Водночас як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.
Отже, коли робляться твердження про поведінку особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав.
Чинним законодавством не передбачено можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).
6.4. Суд звертає увагу на те, що хоча Інформація є різкою й містить елементи провокативного характеру, однак її не можна розглядати як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона є оцінкою дій позивача і не містить ствердження про порушення власне позивачем законодавства чи моральних принципів. Ба більше, відсутні відомості про розповсюдження інформації саме відповідачем.
За своїм змістом поширена інформація відображає власні переживання й емоції відповідача, викликані певними подіями, особисте сприйняття відповідачем, як колишньою дружиною позивача, певної поведінки позивача після розірвання шлюбу та сплати аліментів на утримання дітей і не може бути витлумачена як повідомлення про конкретні факти.
Відтак, ці вислови є вираженням суб`єктивної думки і поглядів невстановленої особи, тому не може свідчити про приниження честі, гідності та ділової репутації позивача.
7. Суд застосовує таку практику Верховного Суду
Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією, яку виклав Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2023 року за справою № 487/1867/22
8. Висновок суду такий
З огляду на зазначене суд доходить висновку щодо відмови в задоволенні позовної заяви.
9. Розподіл між сторонами судових витрат такий
Зважаючи на приписи частини 1 статті 141 ЦПК судові витрати покладаються на позивача оскільки в позові відмовлено.
Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 273 ЦПК, суд, 

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (проживає в будинку АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про захист честі, гідності та ділової репутації.
Рішення може бути оскаржене способом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.
Повне судове рішення складене 16 квітня 2026 року.

Суддя	Олександр КРАВЧУК