Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/12242/25
Номер провадження2/711/810/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Демчик Р.В, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
ТОВ "Споживчий центр" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яку мотивує тим, що згідно кредитного договору (оферти) № 08.04.2025-100001002 від 08.04.2025 року, який підписаний електронним цифровим підписом, позичальник ОСОБА_1 отримав від ТОВ "Споживчий центр" кредит строком на 217 днів у розмірі 10000.00 грн, процентна ставка стандартна 1% за один день користування, шляхом перерахування коштів на рахунок споживача. Вказаними коштами відповідач скористався. За умовами кредитного договору відповідач був зобов`язаний погасити суму кредиту та сплатити проценти, комісію, неустойку, в строк – 10.11.2025. Звернули увагу суду на те, що відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 4000 грн від 08.05.2025 року. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача за кредитом станом на дату подання позову становить 29200.00 грн, яка складається з заборгованості: по тілу кредиту у розмірі 10000.00 грн, по процентам у розмірі 12400.00 грн; додаткової комісії 1800.00 грн, неустойка 5000.00 грн. Відповідач ухиляється від повернення вказаного боргу. У зв`язку з чим, ТОВ "Споживчий центр" просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 29200.00 грн, та судовий збір сплачений позивачем в розмірі 2422,00 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 січня 2026 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду.
Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
19.01.2026 представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Розумовським О.С., через систему Електронний суд, подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказано, що 08.04.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 08.04.2025-100001002, який підписано за допомогою електронного підпису. При цьому, до суду не надано належного оригіналу зазначеного кредитного договору для можливості перевірити дійсність укладення та підписання кредитного договору саме Відповідачем, оскільки провести його ідентифікацію, що саме ними було підписано зазначені договори, неможливо. До матеріалів справи не надано доказів направлення на будь-який засіб зв`язку відповідного одноразового ідентифікатора, приналежності вказаного номеру телефону відповідачу та вказівки саме вказаного номеру телефону відповідача. Тобто, відсутні докази, які свідчать про належне підписання Кредитного договору одноразовим ідентифікатором. Не надано жодного витягу з інформаційної системи суб`єкта електронної комерції (кредитора), який мав би підтвердження дотримання положень Закону України “Про електронну комерцію”. Тобто, надані документи не містять підтвердження підписання кредитного договору відповідачем. Також довідка про ідентифікацію, надана позивачем нібито як доказ проведення ідентифікації клієнта через BankID, не може вважатися належним та допустим доказом по справі, адже, оскільки вказаний документ не містить жодного підпису уповноваженої особи, в тому числі електронного, не скріплений печаткою, не містять реквізитів про особу, яка його склала та дати їх складання, а отже не є офіційним документом. Більше того, частина відомостей в цьому документі зазначена на іноземній мові, а дата взагалі відсутня, що спростовує доводи позивача про те, що цей документ створювався у зв`язку із укладенням кредитного договору. Також зазначає, що в якості доказів стягнення заборгованості по вищевказаному договору позивач надає копію договору № 08.04.2025-100001002 від 08.04.2025 року, укладеного між Відповідачем та ТОВ “Споживчий центр”. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, де зазначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, законодавець чітко визначає кредит, як грошові кошти, що видаються позичальнику банком, а зустрічне надання за даним договором полягає у поверненні кредиту, тобто вказаних коштів, та процентів. Також законодавцем чітко зазначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору Таким чином, факт надання грошових коштів повинен бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже на підтвердження укладання кредитного договору кредитор повинен надати до суду докази отримання кредитних коштів позичальником. На підтвердження такого може бути надано касовий ордер або ж квитанція про зарахування коштів на банківський рахунок. Однак, Всупереч вищезазначеному, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договорами. Факт укладення кредитного договору не доводить факту отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. До того ж, як нібито доказ видачі кредитних коштів позивач надає довідку від ТОВ “УПР”, в якій зазначає, що останній на виконання запиту позивача згідно договору ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, надає інформацію про успішність операції на суму 10 000,00 грн. В той же час, просимо суд, звернути увагу, що дана довідка не є первинним документом в розумінні ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, з довідки не вбачається за можливе встановити на користь якої особи було здійснено переказ. Крім того, зазначений доказ, повністю залежить від волевиявлення ТОВ “УПР”, який може скласти її у будь-яких редакціях, та в будь який момент, що найбільш сприятливі для задоволення позову (див. близьку до обставин справи постанову ВС КЦС від 1 жовтня 2020 року по справі 761/2122/19). Щодо договору про якій зазначено в довідці наданій ТОВ “УПР” потрібно зазначив, що договір до суду позивачем не надано, що позбавляє суд пересвідчитися в тому, що ТОВ “УПР” має право на надання таких довідок. Крім того, як вбачається з зазначеної довідки транзакцію було 08.04.2025 року в той час як саму довідку було видано 24.12.2025 р., тобто майже через пів року після транзакції, в той час як Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Отже, зазначений доказ в будь-якому випадку є неналежним доказом та не є первинним доказом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». До того ж, зазначений доказ, повністю залежить від волевиявлення ТОВ «ПЕЙТЕК», який може скласти її у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. До суду не надано виписки (рух коштів) по рахунках, яка б і свідчила про незмінний розмір заборгованості, оскільки, як вже зазначалося вище, п. 4.3. Договору зазначено, що Днем надання Кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості, то такий не здійснений в належний спосіб, оскільки відсутні відомості про здійснені транзакції, нарахування, списання. Позивачем взято за основу суму боргу без надання відомостей про внесення коштів на погашення такої заборгованості. Також повністю заперечував щодо стягнення комісії та неустойки, як необґрунтовані. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.
Строки для подання відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суддя, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 627, статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із матеріалів справи вбачається, що з пропозицією про укладення кредитного договору (офертою), яку ТОВ "Споживчий центр" розмістило на власному вебсайті http://sgroshi/com/ua/ua, позивач пропонує укласти електронний кредитний договір у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Електронний кредитний договір, крім цієї пропозиції, складається: із заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позивальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду). За цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума кредиту, строк, на який він видається, проценти встановлюються у заявці, яка є невідємною частиною оферти.
Так, 08.04.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 08.04.2025-100001002, ОСОБА_1 сформувала та за допомогою одноразового ідентифікатора Е799, який був направлений на мобільний номер телефону, підписала договір.
Згідно п. 3.1. За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію(ї) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором).
Пунктом 3.2. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати Кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати Кредит на рахунки організаторів азартних ігор.
Відповідно до п. 4.1. Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5457-08XX-XXXX-6052.
Згідно п. 4.3. Днем надання Кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання Кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання Кредиту, днем/датою надання Кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої Кредитодавцем платіжної операції з надання Кредиту не з вини Кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок Кредитодавця з надання Кредиту. Неможливість видачі Кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням Позичальника для її отримання у Дату надання/видачі кредиту, зазначену в Заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок Кредитодавця з надання Кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний Договір є розірваним та припиненим з Дати надання/видачі кредиту, зазначеної в Заявці У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Сторони домовились, що зобов`язання за договором можуть виконуватись як шляхом перерахування одного, так і шляхом перерахування декількох платежів, однак з дотриманням строків та інших умов виконання зобов`язань, встановлених договором.
Відповідно до п. 6.1. Договору Позичальник зобов`язався Використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісії(ій) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойки, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України, вважається укладеним в письмовій формі.
За висновками, що викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Відповідно до умов кредитного договору (оферти) № 08.04.2025-100001002 від 08.04.2025 року, що укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, позичальнику ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 10000 грн 00 коп, строком на 217 днів з дати його отримання, дата повернення (виплати) кредиту 10.11.2025, з процентною ставкою - у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 900.00 грн та неустойка 150.00 грн нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
Паспорт споживчого кредиту, анкета, додаток до анкети позичальника, Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), Заявка на отримання кредиту, підтвердження кредитного договору, підписані відповідачкою з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Е799. Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Відповідно до умов Договору про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04 січня 2024 року укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» платіжна установа приймає на себе зобов`язання надавати Торговцю послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, а саме: здійснювати від імені Торговця прийом на розрахунковий рахунок Платіжної установи безготівкових Платежів Споживачів, що звертаються до Платіжної установи з метою здійснення переказу коштів в якості оплати Торговцю вартості його товарів, робіт або`послуг, та викону вати платіжні операції з переказу Торговцю отриманих від Споживачів Платежів в порядку, в розмірі за у строки, передбачені цим Договором: та/або виконувати платіжні операції з переказу Споживачам Виплат в порядку, в розмірі та у строки, передбачені цим Договором. За надання Платіжною установою» послуг з виконання платіжних операцій, вказаних у п. 1,1. цього Договору. Торговець зобов`язується виплачувати Платіжній установі винагороду у порядку і на умовах, передбачених ним Договором. Торговець та Платіжне установа здійснюють інформаційний обмін щодо надання Платіжною установою послуг, зазначених у п. 1.1. цього Договору, засобами Протоколу обміну. Підписання цього Договору згодою Торговця на виконання платіжною установою платіжних операцій, передбачених цим Договором.(а.с.19-23)
Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» - 08.04.2025 12:54:53 було успішно перераховано кошти на суму 10000.00 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua -704891343, призначення платежу видача за договором кредиту №08.04.2025-100001002.(а.с.34)
Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Споживчий центр" за кредитним договором складає: 29200.00 грн, з них: 10000 грн основний борг; 12400 грн проценти, комісія за обслуговування 1800 грн, 5000 грн неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 08.04.2025 по 10.11.2025.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.
Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.
Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, на підставі статей 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України.
З огляду на вказане, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 08.04.2025 був укладений кредитний договір № 08.04.2025-100001002 підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора Е799), позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, відповідач ОСОБА_1 не виконала свої кредитні зобов`язання щодо повернення коштів, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за основним боргом та процентами.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, то суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки ОСОБА_1 укладала Кредитний договір № 08.04.2025-100001002 з ТОВ "Споживчий центр" 08.04.2025 р, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена до 04.05.2026 р, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 5000.00 грн. не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткової комісії, то суд приходить до наступного.
Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови кредитного договору.
Пунктом 8 кредитного договору № 08.04.2025-100001002 від 08.04.2025, зокрема передбачено сплату комісії 9% від суми кредиті та дорівнює 900.00 грн. 
Відповідно до графіку платежів розмір платежу з комісії з надання у складі чергового платежу складає по 900.00 грн. (08.04.2025, 09.05.2025 та 09.06.2025).
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним.
Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Такі висновки викладені Верховним Судом в постановах від 07.06.2023 у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22), від 09.02.2024 у справі № 337/3703/22 провадження № 61-13859св23).
Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про те, що положення пункту 8 кредитного договору №08.04.2025-100001002 від 08.04.2025 в частині, що стосується комісії є нікчемними.
Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за додатковою комісією в сумі 1800.00 грн. необхідно відмовити з підстав їх необґрунтованості.
Отже, суд вважає обґрунтованими вимогами про стягнення заборгованості за договором по основному боргу в розмірі 10000.00 грн. та процентів 12400.00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Так, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 2422,40 грн.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 22400.00 грн (76.71% % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1858.22 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 279, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (ЄДРПОУ 37356833, адреса місця знаходження: 01032, м. Київ вул. Саксаганського, 133 А) заборгованість за кредитним договором №08.04.2025-100001002 від 08.04.2025 року в розмірі 22400.00 грн, яка складається з: 10000.00 грн основний борг, 12400.00 грн проценти, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 1858.22 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:	  	Р.  В.  Демчик