3/130/282/2026 
130/1001/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21.04.2026 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області Костянтин Шепель,

розглянувши справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, - про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

у с т а н о в и в : 

В протоколі серії ВАВ №424885 від 26 березня 2026 року, складеному старшим інспектором з ЮП Жмеринського РВП Дердієм М.А., зазначено, що ОСОБА_1 ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки залишила її без нагляду вдома по АДРЕСА_1 , чим порушила вимоги статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 150 Сімейного кодексу України.
Автор протоколу кваліфікує дії ОСОБА_1 за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення.
Відповідно до частини другої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 184 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності була належним чином повідомлена про судове засідання, суддя вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність, відповідно до положень статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; рапортом про надходження повідомлення 10 березня 2026 року о 21-33 год на спецлінію 102 від ОСОБА_3 про те, що в АДРЕСА_1 , мати залишила дитину саму вдома, батько військовослужбовець, перебуває на реабілітації та не може приїхати додому, по приїзду працівників поліції повідомлення підтвердилось, дитину передали під нагляд діда; рапортом інспектора СРПП Гвяздовського П.Ю. по факту події 10 березня 2026 року, який під час виїзду на виклик виявив, що мати дитини з 13-00 год залишила її саму вдома, дитину було передано дідусеві, батько дитини відмовився надавати пояснення та писати заяву, оскільки в нього погіршився стан здоров`я; розпискою ОСОБА_4 , про отримання онуки для подальшого нагляду; протоколом про застосування поліцейського піклування; копією паспорта ОСОБА_1 , відповідно до якої встановлено її особу та копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з яким мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 .
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеною повністю, оскільки вона допустила ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків відносно своєї малолітньої дочки.
При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, яке не призвело до тяжких наслідків, дані про особу правопорушниці, яка не працює, ступінь вини та майновий стан.
Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, передбачених статтями 34, 35 КУпАП, не встановлено.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що в даному випадку необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченому санкцією частини першої статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Керуючись статтями 184, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3-х місяців з дня її винесення або з дня вирішення скарги в апеляційному порядку.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ