П О С Т А Н О В А
Іменем України
"09" квітня 2026 р. Справа153/136/26 
Провадження3/153/55/26-п
Код суду: 231

Суддя Ямпільського районного Вінницької області Швець Р.В. за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Заболотної Г.В., розглянувши об`єднані в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, які надійшли надійшли від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 22.01.2026 близько 20 години 30 хвилин, в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, керував транспортним засобом марки Опель Вектра, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер 6810 та огляду в КНП «Ямпільська територіальна лікарня» - відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Крім цього, ОСОБА_1 22.01.2026 близько 20 години 30 хвилин, по вулиці Черняховського, 14 в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, керуючи транспортним засобом марки Опель Вектра, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконував вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискових маячків синього кольору, гучномовця та подання спеціального сигналу, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних правопорушень не визнав. Від надання будь-яких пояснень відмовився згідно ст.63 Конституції України.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Заболотна Г.В. в судовому засіданні вказала, що прямих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом надано не було. Відеозапис, що наявний в матеріалах справи, починається з того, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , стоїть і розмовляє з працівниками поліції та запитує їх про причину зупинки, а саме: чому вони її зупинили, що вона порушила. Те, що ОСОБА_1 сидів на водійському сидінні, не доводить того, що він керував транспортним засобом. Також ця обставина спростована показаннями свідків, які вказали, що дверцята автомобіля зі сторони пасажира не працювали, ОСОБА_1 хотів вийти з автомобіля, але дитина зупинила його, оскільки на той час не працював «Резерв +», а ОСОБА_1 є особою, яка підпадає під відстрочку. Направлення особи на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу ОСОБА_1 ніхто не вручав і воно було оформлено вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення і це є порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З вказаних обставин відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справа підлягає закриттю. 
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 повідомила, що вона є дружиною ОСОБА_1 22.01.2026 вони відвозили автомобілем дітей до бабусі. За кермом автомобіля була вона. Приблизно за 100 метрів від будинку їх почав наздоганяти автомобіль поліції, в автомобілі світилися маячки синього кольору, а також було подано спецсигнал. Того дня була ожеледиця і вона спочатку не зрозуміла, що це стосувалося її, оскільки нічого не порушувала. Вона заїхала на подвір`я, вийшла з автомобіля і запитала працівників поліції, що сталося, що саме вона порушила, яке вони мають право «підрізати» її автомобіль. Працівники поліції почали пред`являти їм претензії, що вони не зупинилися. Також зазначила, що в них в автомобілі не працюють дверцята зі сторони пасажира, тому чоловік хотів вийти через водійські дверцята, але його зупинила донька, оскільки думала, що це можуть бути працівники ТЦК, так як в той час не працював «Резерв +».
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 повідомила що ОСОБА_1 – це її батько. 22.01.2026 вона з батьком та матір`ю відвозили молодших брата та сестру до бабусі, після чого поверталися додому. Приблизно за 100-150 метрів до будинку за ними почали їхати працівники поліції, які гуділи і в їх автомобілі було включено синє світло, потім вони почали їх «підрізати», тобто обігнати та перекрити їм рух. За кермом автомобіля була її мати, а батько сидів на пасажирському сидінні. Мати зупинила автомобіль, вийшла і почала розмовляти з працівниками поліції. Батько також хотів вийти через водійські дверцята, оскільки дверцята зі сторони пасажира не працювала, але вона його зупинила, бо думала, що там є працівники ТЦК. Працівники поліції щось читали, але вона не чула, що саме.
Заслухавши доводи захисника, показання свідків та дослідивши об`єднані в одне провадження матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (надалі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Пунктом 3 розділу І цієї Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Згідно положень ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, проходження встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується питання. 
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до приписів п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Частина 1 ст.122-2 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130 та ч.1 ст.122-2 КУпАП підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення, серії ЕПР1 №573096 від 22.01.2026 та серія ЕПР1 №573157 від 22.01.2026; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №6551275 від 22.01.2026, а також відеозаписами від 22.01.2026.
Надаючи оцінку вказаним вище доказам слід зазначити, що протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складені уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимими доказами, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до них.
Суд звертає увагу, що весь процес спілкування ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 , з працівниками поліції, а також обставини зупинки автомобіля Опель Вектра, д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксовані на нагрудні відеокамери працівників поліції.
Зміст відеозапису, долученого до матеріалів справи є логічним, послідовним, а тому суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Так, зокрема з відеозапису з місця події вбачається після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 перебуваючи на водійському сидінні зачинився в автомобілі та на неодноразові вимоги працівників поліції відкрити вікно або вийти із автомобіля для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не реагував.
Така поведінка ОСОБА_1 правильно була розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в ході відеофіксації на місці зупинки транспортного засобу водій безпідставно проігнорував вимогу поліцейського та не навів об`єктивних причин, які б обґрунтовували поважність його відмови від проходження вказаного огляду.
Поряд з цим, суд критично оцінює та не бере до уваги показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони є дружиною та дочкою ОСОБА_1 , а тому безумовно зацікавлені у тому щоб останній зміг уникнути адміністративної відповідальності.
Разом з тим, варто зазначити, що на відеозаписі на повідомлення працівника поліції про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а ОСОБА_2 є пасажиром, остання не заперечувала, а лише намагалася з`ясувати у працівників поліції, що вони порушили та у зв`язку із чим їх було зупинено. Також зазначила «що якби ви не притискали, то він би нормально заїхав би в поворот»
Версія захисника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є непереконливою, нелогічною і суперечить дослідженим доказам.
Щодо доводів захисника з приводу неналежного складання направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увага та швидкість реакції, слід звернути увагу, що в даному випадку наявність чи відсутність такого направлення не впливає на обставини вчинення адміністративного правопорушення, позаяк ОСОБА_1 своїми діями ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано на відеозаписі події.
Всі інші доводи захисника судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.
Жодних об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_3 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП матеріали справи не містять і захисником та особою що притягається до адміністративної відповідальності не наведено.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, знайшла своє підтвердження і його дії кваліфікує за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та за ч.1 ст.122-2 КУпАП, як невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП, не встановлено. 
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, яким у даному випадку, зважаючи на санкцію статті, є правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП по відношенню до ч.1 ст.122-2 КУпАП.
З врахуванням встановлених обставин справи та особи порушника ОСОБА_1 , вважаю за необхідне застосувати відносно нього захід адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Відповідно до ч.5 ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто – 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. Тому є всі підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору в дохід держави.
Керуючись ст.ст.122-2, 130, 221, 283, 284 ч.1 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення, з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Роз`яснити особі, щодо якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до вимог ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя     Р.В. Швець