ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року м.Дніпро Справа № 908/1574/20(908/1209/25)
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: арбітражний керуючий Сиротенко О.О. (власні засоби); 
інші учасники не з`явились; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення  Господарського суду Запорізької області від 20.05.2025 (суддя Юлдашев О.О. повний текст якого підписаний 02.06.2025) у справі №908/1574/20(908/1209/25) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Автомобільний центр” м. Запоріжжя     
до відповідача: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про стягнення грошових коштів в сумі 223 762, 69 грн.
в межах справи № 908/1574/20
про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю “Автомобільний центр” м.Запоріжжя
кредитори – 1/ Головне управління ДПС у м. Києві  м. Київ;  
2/ Головне управління ДПС у Запорізькій області м. Запоріжжя;
3/ Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради “Київської міської державної адміністрації) “Київтеплоенерго” м. Київ;
4/ Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк “Укргазбанк” м. Київ;
ліквідатор - арбітражний керуючий Сиротенко Олександр Олександрович м. Київ   

ВСТАНОВИВ:

Ліквідатор ТОВ “Автомобільний центр” арбітражний керуючий Сиротенко О.О. звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Автомобільний центр” грошових коштів в сумі 223 762,69 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.05.2025 у справі № 908/1574/20(908/1209/25), позов задоволено.
Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) грошові кошти у розмірі 223762,69 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Автомобільний центр”. 
Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Автомобільний центр”.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.
При цьому заявник апеляційної скарги звертає увагу, що боржник чи представник боржника Сиротенко О.О. знехтував своїм обов`язком повідомити Відділ про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, оскільки не повідомив Відділ про прийняття постанови Господарським судом Запорізької області від 21.12.2021 у справі № 908/1574/20, якою визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" банкрутом. 
Дана постанова була надіслана представником ТОВ «Автомобільний центр» Сиротенко О.О. лише 23.04.2025 разом із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, зареєстрована у Відділі за № 3580/3.1-30. 
Тобто, з вини боржника на момент стягнення коштів в розмірі 223 762,69 грн. із боржника, державному виконавцю Відділу не було відомо про наявність постанови Господарського суду Запорізької області від 21.12.2021 № 908/1574/20, якою визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" банкрутом.
Рахунок боржника НОМЕР_1 , який відкрито в АТ "РСВ БАНК" не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту чи списання коштів з якого заборонено, оскільки кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.
Судом першої інстанції під час розгляду позовної заяви не у повній мірі було досліджено питання того, чи є Відділ розпорядником списаних коштів в розмірі 223 762,69 грн. з боржника ТОВ «Автомобільний центр».
Так, 11.01.2024 на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти в розмірі 223 762,69 грн., які були списані із банківського рахунку боржника НОМЕР_1 , який відкрито в АТ "РСВ БАНК", які в подальшому, відповідно до платіжних інструкцій: 
- № 22 від 12.01.2024 в сумі 69,00 грн. витрат виконавчого провадження на користь Держави на рахунок Центрального міжрегіонального управління юстиції;
- № 23 від 12.01.2024 в сумі 333,96 грн. витрат виконавчого провадження на користь Держави на рахунок Центрального міжрегіонального управління юстиції;
- № 24 від 12.01.2024 в сумі 223359,73 грн. виконавчого збору на користь Держави на рахунок Управління державної казначейської служби України у Печерському районі. 
Розподіл коштів був здійсненний у відповідності до вимог статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).
Із вищенаведеного вбачається, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції не являється розпорядником списаних коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" в розмірі 223 762,69 грн., оскільки ці кошти були в подальшому перераховані на користь держави.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу заперечив щодо її задоволення, зазначив, що боржником не було подано декларацію про доходи та майно, також боржник не інформував державного виконавця про те, що банківський рахунок НОМЕР_1 , який відкрито в АТ "РСВ БАНК", має спеціальний режим використання з підстав неотримання жодного документу виконавчого провадження внаслідок їх надсилання за зовсім іншою адресою, ніж юридична адреса Позивача. Крім цього, ліквідаційний рахунок в банкрутстві не має спеціального режиму використання згідно чинного законодавства.
Оскільки Центральним межрегіональним управлінням юстиції (м. Київ) було безпідставно стягнуто грошові кошти на свій рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», Позивачем цілком обґрунтовано визнано його законним Відповідачем.

Представники інших учасників справи правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, не скористались, відзив на апеляційну скаргу не надали.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.06.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 20.06.2025 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
07.07.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2025 у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), суддів – Чередко А.Є., Парусніков Ю.Б. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2025 у справі № 908/1574/20 (908/1209/25); розгляд справи призначено в судовому засіданні на 24.11.2025.
25.07.2025 до суду від ліквідатора боржника Сиротенко О.О. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. 
В судовому засіданні 24.11.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
У провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №908/1574/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Автомобільний центр” (далі – Боржник).
Ухвалою Господарського суду Запорізької області №908/1574/20 від 18.08.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 11, код ЄДРПОУ 31669236), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області №908/1574/20 від 03.09.2020 розпорядником майна призначено Сиротенка Олександра Олександровича (свідоцтво Міністерства Юстиції України № 520 від 28.03.2013).
На виконання вимог Кодексу розпорядником майна за вих. №409/21 від 01.11.2021 до Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), тобто за місцезнаходженням ТОВ “Автомобільний центр” (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 11) було здійснено запит про надання інформації щодо відкритих виконавчих проваджень, стягувачем або боржником в яких є ТОВ “Автомобільний центр” та повідомлено про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.
У відповідь на запит, листом вих.64189/15 Вознесенівським відділом Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) було повідомлено, що згідно перевірки Державного реєстру виконавчих проваджень, на примусовому виконанні не перебувають виконавчі провадження відносно ТОВ “Автомобільний центр” ЄДРПОУ 31669236.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 21.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю “Автомобільний центр” було визнано банкрутом, та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Сиротенка Олександра Олександровича.
21.12.2021 здійснене офіційне оприлюднення повідомлення про визнання ТОВ “Автомобільний центр” банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному вебпорталі судової влади України, номер публікації: 67921.
Листом за вих. №6/22 від 10.01.2022 до Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), тобто за місцезнаходженням ТОВ “Автомобільний центр” ліквідатором здійснено запит про надання інформації щодо відкритих виконавчих проваджень, стягувачем або боржником в яких є ТОВ “Автомобільний центр” та повідомлено про те що товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На час подання позовної заяви відповіді на запит не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Кодексу України з питань банкрутства, ліквідатор продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
На виконання вимог Кодексом ліквідатором було продано майно Банкрута, а саме:
1. В ТОВ "Автомобільний центр-Троєщина" (код ЄДРПОУ 32377551) частка ТОВ “Автомобільний центр” становить 13 323 609,09 грн, що складає 92,8985% статутного капіталу.
2. В ТОВ “Світ автозапчастин” код ЄДРПОУ 32733108) частка ТОВ “Автомобільний центр” становить 2 210 320,00 грн, що складає 99,1722% статутного капіталу.
3. В ТОВ “Азов рем-сервис” (код ЄДРПОУ 37967528) частка ТОВ “Автомобільний центр” становить 21 759 853,00 грн, що складає 99,9966% статутного капіталу.

28.03.2023 на рахунок ТОВ “Автомобільний центр”, відкритому в АТ “РВС БАНК” були зараховані грошові кошти:
- згідно протоколу № BRD001-UA-20230301-61626 від 15.03.2023 в сумі 13 261,92 грн;
- згідно протоколу № BRD001-UA-20230301-21564 від 15.03.2023 в сумі 79 941,65 грн;
- згідно протоколу № BRD001-UA-20230301-89087 від 15.03.2023 в сумі 130 559,12 грн.
Всього було отримано 223 762,69 грн.

22.04.2025 ліквідатором від Подільського відділення № 1 АТ “РВС БАНК” отримано виписку по особовому рахунку за період з 15.02.2023 по 22.04.2025, з якої вбачається, що 11.01.2024 банком списано 233 762,69 грн на користь Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за виконавчим провадженням № 58982931 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 50509656 від 04.04.2016.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуха О.Я. № 58982931 від 24.04.2019 відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 50509656 від 04.04.2016.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчука О.В. №58982931 від 27.11.2023 накладено арешт на грошові кошти ТОВ “Автомобільний центр”. Після цього, а саме 11.01.2024 грошові кошти в сумі 223 762,69 грн були списані банком на користь виконавчої служби.

Оскаржуване рішення мотивоване фактом незаконного списання Відповідачем з рахунку Позивача виконавчого збору у розмірі 223 762,69 грн. 

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.
З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, зв`язаний принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності суттєве значення має принцип судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства. Цей принцип полягає, серед іншого, у судовому контролі за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів конкурсної маси та інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів, а також за збереженням балансу інтересів сторін, у тому числі під час продажу майна банкрута з метою реалізації за найвищу ціну та відповідно до встановленої КУзПБ процедури.
У межах дотримання наведеного принципу з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність боржника, зважаючи на відсутність нормативного врегулювання співвідношення процедур виконавчого провадження та процедур банкрутства, з огляду на мету та цілі КУзПБ, такими, що відповідають положенням чинного законодавства України, можна вважати лише ті дії державного виконавця щодо звернення стягнення на майно боржника, які були дозволені (санкціоновані) судовим рішенням (ухвалою суду) в межах справи про банкрутство. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і спеціальними нормами Кодексу України з процедур банкрутства для випадків звернення стягнення на майно боржника встановлені спеціальні правила.
Відтак, досліджуючи спірне питання щодо правомірності дій державного виконавця слід виходити з аналізу положень статті 34, 35 Закону України Про виконавче провадження у нормативному поєднанні з положеннями Кодексу України з процедур банкрутства, окремі положення якого визначають правовий режим та відповідні обмеження з розпорядження майном боржника, щодо якого відкрито провадження у справі про неплатоспроможність та застосовані відповідні процедури (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №905/1923/15).

Відповідно до ч. 14 ст. 39 Кодексу України з питань банкрутства з моменту відкриття провадження у справі арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до частини першої статті 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна (частина друга статті 41 КУзПБ).
Приписами частини третьої цієї статті передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється, зокрема, стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах.
Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення (абз. 1 ч. 5 ст. 41 КУзПБ). 
Відповідно до частини восьмої статті 41 КУзПБ, дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство. Щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації.
Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч. 5 ст. 41 КУзПБ).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Статтею 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що примусове виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. 
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Слід зазначити, що преамбулою Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а відтак, - Кодекс слід розглядати як законодавчий акт, що містить спеціальні норми, які мають пріоритет по відношенню до норм загальних, у тому числі щодо регулювання порядку задоволення вимог кредиторів боржника.
Введення передбаченого Кодексом України з процедур банкрутства особливого порядку, спрямованого на відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, та застосування ліквідаційної процедури має на меті задоволення вимог кредиторів (повне або часткове). Встановлення в Кодексі особливого порядку задоволення майнових вимог кредиторів не припускає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку (оскільки статтею 41 Кодексу передбачено введення мораторію на задоволення вимог кредиторів одночасно з відкриттям провадження у справі), а спрямоване на забезпечення визначеності об`єму його майна протягом усієї процедури банкрутства, створення необхідних умов як для подолання неплатоспроможності боржника, так і для більш повного задоволення вимог кредиторів, у тому числі й в умовах, коли майна боржника недостатньо для повного задоволення усіх вимог кредиторів. За таких умов у справі про банкрутство вирішується завдання справедливого і пропорційного розподілу серед кредиторів майнової (конкурсної) маси боржника, а тому під час провадження у справі про банкрутство індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника, яке входить до конкурсної маси, слід розцінювати як таке, що порушує права і законні інтереси інших кредиторів та учасників провадження у справі про банкрутство і суперечить встановленому Кодексом спеціальному регулюванню.
Виключення з цього правила можуть бути встановлені лише самим Кодексом, зокрема у разі задоволення, на умовах, визначених цим законодавчим актом, вимог поточних кредиторів, вимог щодо оплати (стягнення) заробітної плати та інших вимог, на які не розповсюджується дія мораторію.

Водночас, згідно з п. 4) ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. 
Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі, одержаних від реалізації майна боржника). 
При цьому, за приписами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин. 
Як зазначено у ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
Приймаючи до уваги зазначене, державний виконавець зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом.
Згідно ч. 1 ст. 61 Кодексу України з питань банкрутства ліквідатор вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до матеріалів справи, вже на момент відкриття виконавчого провадження 24.04.2019 ТОВ «Автомобільний центр» було зареєстровано в м. Запоріжжя (з 25.08.2015). Отже, постанови, інші матеріали виконавчого провадження надсилалися державним виконавцем не за юридичною адресою: 69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, б.11, а за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, б. 52, що позбавило боржника вчасно на них реагувати.
Як встановлено колегією суддів, на виконання вимог ч. 2 ст. 41 Кодексу України з питань банкрутства (в редакції до 20.03.2023) розпорядник майна повідомив відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживанням) боржника та місцезнаходженням його майна, а саме листом вих. №409/21 від 01.11.2021 до Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), тобто за місцезнаходженням ТОВ «Автомобільний центр» (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 11) було здійснено запит про надання інформації щодо відкритих виконавчих проваджень, стягувачем або боржником в яких є ТОВ «Автомобільний центр»та повідомлено про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. 
У відповідь на запит, листом вих.64189/15 Вознесенівським відділом Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) було повідомлено, що згідно перевірки Державного реєстру виконавчих проваджень, на примусовому виконанні не перебувають виконавчі провадження відносно ТОВ «Автомобільний центр» ЄДРПОУ 31669236. 
Постановою Господарського суду Запорізької області від 21.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр» визнано банкрутом. 
21.12.2021 здійснене офіційне оприлюднення повідомлення про визнання ТОВ «Автомобільний центр» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному вебпорталі судової влади України, номер публікації: 67921. 
Листом за вих. №6/22 від 10.01.2022 до Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), тобто за місцезнаходженням ТОВ «Автомобільний центр» (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 11) ліквідатором здійснено запит про надання інформації щодо відкритих виконавчих проваджень, стягувачем або боржником в яких є ТОВ «Автомобільний центр» та повідомлено про те, що товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 

З огляду на що, доводи заявника апеляційної скарги про те, що боржник чи представник боржника Сиротенко О.О. знехтував своїм обов`язком повідомити Відділ про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, спростовуються матеріалами справи.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що господарським судом не у повній мірі досліджено питання того, чи є Відділ розпорядником списаних коштів в розмірі 223 762,69 грн. з боржника ТОВ «Автомобільні дороги», є безпідставними та не впливають на результат вирішення справи, оскільки згідно виписки по особовому рахунку Позивача, яка була надана Подільським відділенням №1 АТ «РВС БАНК», грошові кошти з рахунку Боржника перераховані на рахунок саме Відповідача НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». 
З огляду на що, оскільки саме Центральним межрегіональним управлінням юстиції (м. Київ) було безпідставно списано грошові кошти Боржника на свій рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», Позивачем цілком обґрунтовано визнано його належним Відповідачем у справі. 

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в апеляційному порядку, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2025 у справі № 908/1574/20 (908/1209/25) - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2025 у справі № 908/1574/20 (908/1209/25)– залишити без змін.
Судові витрати Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 20.04.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко

Суддя  Ю.Б. Парусніков