Головуючий І інстанції: Григоров Д.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2026 р. 	Справа № 520/11968/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025, по справі № 520/11968/25
за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 
до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   
про стягнення адміністративно-господарської санкції,

ВСТАНОВИВ:

Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило:
- стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під., 6 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14070760, отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Харків/50070000, код: 37874947, р/р IBAN: UA658999980313171230000020649, Банк отримувача: Казначейство України) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 19037,25 грн. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 відмовлено у задоволенні позову.
Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначав, що на підприємство покладається обов`язок по створенню та самостійному працевлаштуванню осіб з інвалідністю. Виконанням нормативу робочих місць у визначеній кількості, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним. Звертає увагу, що відповідно до ст. 18-19 Закону на підприємства, установи, організації, фізичних осіб, які використовують найману працю, покладено обов`язок: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю; надавати Державній службі зайнятості інформацію, необхідну для працевлаштування осіб з інвалідністю; якщо середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції. Дана норма є імперативною та містить виключний перелік обов`язків суб`єктів господарювання, і відповідно не має виключень. Тобто, відповідач, створивши робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю та подавши державній службі зайнятості інформацію, необхідну для працевлаштування осіб з інвалідністю, але не працевлаштувавши особу з інвалідністю протягом року, автоматично не виконав норматив робочих місць для осіб з інвалідністю, на підставі чого йому було нараховані адміністративно-господарські санкції.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судовим розглядом, 28.02.2025 територіальним відділенням Фонду у автоматизованому режимі, за допомогою програмного комплексу «Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю» Централізованого банку даних з проблем інвалідності, сформовано та підписано розрахунок адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачу, за формою, затвердженою Порядком, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 13 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 0 осіб; норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону) 1 особа.
За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю позивачем нараховано відповідачу адміністративно-господарські санкції у загальній сумі 18904,95 грн.
Зазначені санкції в добровільному порядку відповідач не сплатив, що стало підставою звернення позивача до суду про стягнення вказаних сум в примусовому порядку.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та інформування про них відповідні державні органи.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначено Законом України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.1991 № 875-XII (далі Закон № 875-XII).
Стаття 17 Закону № 875-XII визначає, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частинами 1-2 ст. 19 Закону № 875-XII передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 19 Закону № 875-XII виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, зараховується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.
Частинами 7-10 ст. 19 Закону № 875-XII визначено, що отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані.
Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.
Статтею 20 Закону № 875-XII передбачено що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.
Наказом Міністерства економіки України від 12.04.2022 № 827-22 було затверджено Порядок "Про затвердження форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", який визначає механізм подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі - Порядок № 827-22, форма № 3-ПН).
Відповідно до п. 1.4. та п.1.5 Порядку № 827-22, форма № 3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).
Форма № 3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Форма № 3-ПН може подаватися роботодавцем в електронній формі (з накладенням чи без накладення електронного підпису або печатки, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів) або в паперовій формі (із засвідченням підписом керівника / фізичної особи - підприємця або уповноваженої ним (нею) особи).
Пунктом 1.6 Порядку № 827-22 передбачено, що роботодавець визначає вид форми № 3-ПН - первинна або уточнювальна.
Первинна форма № 3-ПН подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії).
Уточнювальна форма № 3-ПН подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії(й), зокрема умов праці, розміру заробітної плати, вимог до кандидата(ів) тощо. При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та професійної назви робіт (професії/посади).
Відповідно до п. 1.7 Порядку № 827-22 актуальність зазначеної(их) у поданій формі № 3-ПН вакансії(й) уточнюється фахівцем центру зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, шляхом електронної комунікації, зокрема мобільним чи фіксованим зв`язком, надсилання/отримання повідомлення електронною поштою. Також таке уточнення здійснюється перед направленням зареєстрованого безробітного або особи, яка шукає роботу, до роботодавця.
Таким чином, на роботодавців покладено обов`язок подання до відповідного центру зайнятості звітності форми № 3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. 
Отже, звіт за формою № 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і, водночас, запитом про направлення на підприємство осіб з інвалідністю для працевлаштування.
Судовим розглядом встановлено, що підставою звернення до суду про стягнення адміністративно-господарських санкцій з ФОП ОСОБА_1 стали висновки позивача щодо недотримання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024. 
При цьому, розраховуючи суму застосованих до відповідача адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, позивач виходив із показника середньооблікової чисельності штатних працівників ФОП ОСОБА_1 у 2024 на рівні 13 осіб.
Разом з тим, ФОП ОСОБА_1 , заперечуючи обґрунтованість застосованих адміністративно-господарських санкцій, наголошувала на помилковому визначенні позивачем середньооблікової чисельності штатних працівників у 2024, та неврахуванні контролюючим органом факту призупинення із певною кількістю працівників трудових договорів у звітній період, з огляду на що середньооблікова чисельності штатних працівників у вказаних період не перевищувала 8 осіб, а отже у відповідача не виник обов`язок з працевлаштування осіб з інвалідністю.
Отже, при вирішенні даного спору основним питанням є визначення середньооблікової чисельності штатних працівників ФОП ОСОБА_1 у 2024.
Так, наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 року №286 затверджено Інструкцію зі статистики кількості працівників, якою визначені основні методологічні положення щодо визначення показників кількості працівників у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації щодо зайнятості працівників та розмірів їхньої оплати праці.
Відповідно до п. 3.2, 3.2.1 Інструкції № 286 середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.
Середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.
Згідно з п. 3.2.5 Інструкції № 286 середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.
При цьому, відповідно до п. 3.2.2 Інструкції № 286 при обчисленні середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу враховуються всі категорії працівників облікового складу, зазначені у пунктах 2.4, 2.5 цієї Інструкції, крім працівників, які перебувають у відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною до досягнення нею віку, передбаченого чинним законодавством або колективним договором підприємства, включаючи тих, які усиновили новонароджену дитину безпосередньо з пологового будинку (підпункти 2.5.8 - 2.5.9 Інструкції). Облік цих категорій працівників ведеться окремо.
Отже, в обліковій кількості штатних працівників за кожний календарний день враховуються особи, які фактично працювали, а також відсутні на роботі з будь-яких причин, тобто усі працівники, які перебувають у трудових відносинах, незалежно від виду трудового договору (пункт 2.3 Інструкції № 286), зокрема працівники, які були тимчасово відсутні у зв`язку з виконанням державних або громадських обов`язків (підпункт 2.5.2 пункту 2.5 Інструкції № 286).
Пунктом 2 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України встановлено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".
24.03.2022 набрав чинності Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ, ст. 13 якого передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.
Під час та за період призупинення дії трудового договору роботодавець не зобов`язаний виплачувати працівнику заробітну плату, здійснювати гарантійні та компенсаційні виплати (крім сум, які належали такому працівнику на день призупинення дії трудового договору) і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і трудовим договором (у тому числі надавати, оплачувати та компенсувати будь-які відпустки, дні відпочинку, допомогу по тимчасовій непрацездатності, подавати відповідні заяви-розрахунки, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування).
Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.
Отже, після введення воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 з 24.02.2022 та з прийняттям Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ запроваджено можливість призупинення трудових договорів, обумовленого необхідністю врегулювання трудових відносин в період дії воєнного стану.
Втім, працівники, з якими призупинено дію трудового договору, прямо не згадуються у переліку винятків, що свідчить про їх включення до середньооблікової кількості штатних працівників.
Колегія суддів зазначає, що положення підпункту 3.2.2 Інструкції № 286 в питанні виключення працівників, з якими призупинена дія трудових договорів, із середньооблікової кількості штатних працівників при розрахунку нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, не підлягають розширеному тлумаченню.
Разом з тим, з моменту прийняття Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ до Інструкції № 286 не було внесено змін, тобто перелік категорій працівників, які виключаються з середньообліковій кількості штатних працівників відповідно до підпункту 3.2.2 пункту 3.2 Інструкції № 286, залишився незмінним.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що працівники, з якими призупинено дію трудового договору, включаються до розрахунку середньооблікової чисельності штатних працівників для цілей визначення нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до ст. 19 Закону № 875-XII.
Так, на підтвердження кількості штатних працівників у звітній період позивачем надано податкову звітність ФОП ОСОБА_1 за 4 квартали 2024, а саме податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, уточнюючі розрахунки, відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам.
Також, згідно з наказами ФОП ОСОБА_1 № 14-К від 24.03.2022, № 16-К від 07.05.2023, № 15-К від 18.02.2023, № 17-К від 01.10.2024 про призупинення дії трудового договору з працівниками на підставі ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ у різні місяці 2024 були фактично призупинені дії трудових договорів з працівниками у кількості 6-8 осіб. 
Отже, дослідивши у сукупності наведені документи колегія суддів зазначає, що у звітній період 2024 кількість працівників ФОП ОСОБА_1 обліковувалась наступним чином: січень: кількість осіб в звіті – 17, кількість штатних працівників – 13, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 8, середньооблікова кількість штатних працівників – 5; лютий: кількість осіб в звіті - 17, кількість штатних працівників – 13, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 8, середньооблікова кількість штатних працівників – 5; березень: кількість осіб в звіті - 17, кількість штатних працівників – 13, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 8, середньооблікова кількість штатних працівників – 5, квітень: кількість осіб в звіті - 18, кількість штатних працівників – 14, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 8, середньооблікова кількість штатних працівників – 5; травень: кількість осіб в звіті - 17, кількість штатних працівників – 14, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 8, середньооблікова кількість штатних працівників – 6; червень: кількість осіб в звіті - 17, кількість штатних працівників – 13, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 8, середньооблікова кількість штатних працівників – 5; липень: кількість осіб в звіті - 18, кількість штатних працівників – 14, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 8, середньооблікова кількість штатних працівників – 5; серпень: кількість осіб в звіті - 15, кількість штатних працівників – 12, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 7, середньооблікова кількість штатних працівників – 5; вересень: кількість осіб в звіті - 15, кількість штатних працівників – 11, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 5, середньооблікова кількість штатних працівників – 6; жовтень: кількість осіб в звіті - 17, кількість штатних працівників – 13, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 7, середньооблікова кількість штатних працівників – 6; листопад: кількість осіб в звіті - 16, кількість штатних працівників – 12, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 6, середньооблікова кількість штатних працівників – 6; грудень: кількість осіб в звіті - 19, кількість штатних працівників – 15, кількість осіб, стосовно яких призупинено дію трудового договору – 6, середньооблікова кількість штатних працівників – 9.
Таким чином, середньооблікова кількість штатних працівників за 2024 у ФОП ОСОБА_1 становила 13 осіб, а саме з урахуванням даних податкової звітності відповідача за 4 квартали 2024 розрахунок проведений наступним чином: (13+13+13+14+14+13+14+12+11+13+12+15)/12=13.08, із застосуванням округлення – 13. 
Отже, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону) - 1 особа.
Разом з тим, ФОП ОСОБА_1 звіт форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» не подавався, особи з інвалідністю на підприємстві відповідача у 2024 працевлаштовані не були, що не заперечується відповідачем.
Керуючись Порядком надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України № 14-1 від 10.03.2023 і наказом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю № 17 від 10.03.2023, позивач у формі електронного документу через електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України направив відповідачу розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік.
Відповідно до розрахунку, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 13 осіб, середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 37809,89 грн., таким чином, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю повинна складати 1 особа. Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом. Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю 18904,5 грн.
Вказаний розрахунок наявний в електронному кабінеті ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною квитанцією від 04.03.2025.
Доводи відповідача щодо відсутності підстав для застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарських санкцій ґрунтуються на помилковому розрахунку середньооблікової кількості штатних працівників, оскільки при обчисленні такого показника за рік відповідачем не враховані відомості щодо кількості працівників, з якими призупинено дію трудового договору.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 20 Закону № 875-XII порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Так, відповідачем адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 у розмірі 18904,5 грн. та пеня у розмірі 132,3 грн., загальною сумою 19037,25 не були сплачені.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарських санкцій та пені.
Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 520/11968/25 - скасувати. 
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під., 6 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14070760, отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Харків/50070000, код: 37874947, р/р IBAN: UA658999980313171230000020649, Банк отримувача: Казначейство України) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 19037 грн. (дев`ятнадцять тисяч тридцять сім) грн. 25 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   В.В. Катунов