ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 560/6970/25
адміністративне провадження № К/990/40126/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Єресько Л. О., Жука А. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 (колегія суддів у складі: Драчук Т. О., Полотнянка Ю. П., Смілянця Е. С.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військовоїчастиниА7035 щодо ненарахування належного ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023,з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 24.02.2021 по 31.12.2021, із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704), визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 та 4, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 01.01.2022 по 31.12.2022, із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 Постанови № 704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 та 4, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 01.01.2023 по 19.05.2023, із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 Постанови № 704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 та 4, з урахуванням раніше виплачених сум;
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 усіх належних при звільненні основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01.01.2023 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із указаним судовим рішенням, військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання указаної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надання оригіналу документу про сплату судового збору.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2025 заяву військової частини НОМЕР_1 про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги задоволено частково. Продовжено військовій частині НОМЕР_1 термін для усунення недоліків апеляційної скарги на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 повернуто особі, яка її подала.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не усунуто недоліки апеляційної скарги у повній мірі, оскільки судовий збір сплачено не у повному розмірі. При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025, судом було визначено, що судовий збір за подання апеляційної скарги складає 4360,32 грн, оскільки відповідач оскаржує рішення прийняте щодо трьох вимог немайнового характеру.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись із ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
На обґрунтування касаційної скарги відповідач указує, що військовою частиною НОМЕР_1 вчинено усі залежні від них процесуальні дії для реалізації права на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 та добросовісно виконано свої процесуальні обов`язки у межах можливого, сплачено судовий збір у розмірі, встановленому Законом України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) за подання апеляційної скарги на рішення суду за позовом про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Проте Сьомий апеляційний адміністративний суд, повертаючи апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , не об`єктивно розрахував розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду за позовом про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Скаржник зазначає, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 у справі № 560/6970/25 визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Саме це рішення суду військова частина НОМЕР_1 оскаржує в апеляційному порядку, оскільки «Зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 усіх належних при звільненні основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023…» виникає внаслідок задоволеної позовної вимоги щодо визнання дій військової частини НОМЕР_1 протиправними.
Позиція інших учасників справи
Позивач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Рух касаційної скарги
02.10.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Єресько Л. О., Жука А. В. для розгляду судової справи № 560/6970/25.
Ухвалою Верховного Суду від 20.10.2025 відкрито касаційне провадження за скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 16.04.2026 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Касаційне провадження у справі відкрито з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині третій статті 328 КАС України, та посилання відповідача на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України. Проте таке право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
Так, вимоги до апеляційної скарги визначені у статті 296 КАС України, серед яких законодавцем передбачено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Положеннями статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Таким чином, ненадання скаржником документа про сплату судового збору є підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а у разі не усунення такого недоліку у строк, визначений судом, така скарга повертається особі, яка її подала.
При цьому, Верховний Суд уважає, що при надані оцінки висновкам суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, необхідно проаналізувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025, оскільки спірним питанням є розрахунок розміру судового збору, який відповідач повинен сплатити під час звернення до суду з апеляційною скаргою і, який був визначений судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.
Як убачається з матеріалів справи, військовою частиною НОМЕР_2 при поданні апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 не надано доказів сплати судового збору відповідно до вимог Закону № 3674-VI.
Залишаючи апеляційну скаргу без руху, Сьомий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції прийняте щодо трьох вимог немайнового характеру, а тому дійшов висновку, що, з урахуванням вимог норм Закону № 3674-VI, розмір судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду у цьому випадку становить 4360,32 грн.
На виконання вимог зазначеної ухвали відповідачем 07.08.2025 через підсистему «Електронний суд» до Сьомого апеляційного адміністративного суду подана заява про продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2025 заяву військової частини НОМЕР_1 про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги задоволено частково. Продовжено військовій частині НОМЕР_1 термін для усунення недоліків апеляційної скарги на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
На виконання вимог зазначеної ухвали відповідачем 13.08.2025 через підсистему «Електронний суд» до Сьомого апеляційного адміністративного суду подана заява про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.
У подальшому, 23.08.2025 до Сьомого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява військової частини НОМЕР_1 про поновлення процесуального строку, до якої долучено платіжну інструкцію від 18.08.2025 № 1491 на суму 1453,44 грн.
Повертаючи апеляційну скаргу, Сьомий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відповідачем не усунуто недоліки апеляційної скарги у повній мірі, оскільки судовий збір сплачено не у повному розмірі, тобто у меншому розмірі ніж вимагалось ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2025. При цьому, суд виходив з того, що апелянт оскаржує рішення прийняте щодо трьох вимог немайнового характеру.
Верховний Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, ураховуючи таке.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом № 3674-VI.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду) ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами частини третьої статі 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. 
Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 3674-VI, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Поряд з цим, пунктом 23 частини першої статті 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.
Колегія суддів звертає увагу, що перевіряючи правильність сплати відповідачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції необхідно було врахувати, що військова частина НОМЕР_1 оскаржувала в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Цим рішенням суду:
- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018; 
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 усіх належних при звільненні основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01.01.2023 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Отже, військовою частиною НОМЕР_1 оскаржене судове рішення в частині задоволення позовних вимог. Тобто відповідач оскаржує одну позовну вимогу немайнового характеру, яка стосується оскарження дій відповідача щодо обчислення та виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
Водночас інша позовна вимога має похідний характер і стосується способу та порядку обчислення грошового забезпечення (зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу усіх належних при звільненні основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року (2022 та 2023 відповідно)).
Верховний Суд зазначає, що суду апеляційної інстанції необхідно було урахувати, що вимога про визнання протиправним акта, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися їх вчинення тощо), які є наслідком протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою. При цьому тривалість періоду безпосередньо не визначає кількість вимог, але вона впливає на те, як ці вимоги будуть оформлені у позові.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції помилково розрахував суму судового збору, який необхідно було сплатити військовою частиною НОМЕР_1 за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, виходячи із трьох позовних вимог немайнового характеру.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 - 3028,00 грн.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону № 3674-VI).
З урахуванням подання апеляційної скарги в електронній формі, відповідно до статті 4 Закону № 3674-VI, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2025, судовий збір за подання апеляційної скарги у цьому випадку становить 1453,44 грн (1211,20 грн х 150% х 0,8).
Скаржник сплатив судовий збір у розмірі 1453,44 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.08.2025 № 1491.
Указане свідчить про сплату відповідачем судового збору в належному розмірі, визначеному законом за подання апеляційної скарги, з урахуванням характеру та кількості задоволених позовних вимог.
Своєю чергою, суд апеляційної інстанції не обґрунтував необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4360,32 грн.
Ураховуючи те, що ключовим питанням в межах доводів та вимог касаційної скарги є розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з усуненням недоліки апеляційної скарги не у повній мірі.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.11.2023 у справі № 400/8389/21, від 30.05.2024 у справі № 380/11744/22, від 31.03.2026 у справі № 620/11381/25.
Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду. 
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин ухвала Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 підлягає скасуванню, а справа № 560/6970/25 направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі № 560/6970/25 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції - Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко Л.О. Єресько   А.В. Жук