Справа № 624/265/26 
провадження № 1-кп/624/55/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026226070000016 від 10.02.2026 за обвинуваченням: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого: 
- 04.09.2020 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 
- 06.11.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.09.2020, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 26.05.2021 Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.11.2020, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 08.07.2021 Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.05.2021, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнений з Сокирянської виправної колонії Чернівецької області (№ 67) 08.01.2024 по відбуттю строку покарання.
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,

в с т а н о в и в:

Постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 19.05.2025 у справі № 624/451/25 відносно ОСОБА_2 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік із застосуванням таких обмежень:
- заборонено залишати квартиру (домоволодіння) за місцем реєстрації та фактичного проживання у період з 23:00 до 05:00 години наступного дня; 
- заборонено виїжджати за межі населеного пункту місця проживання без відповідного дозволу органу Національної поліції, який здійснює адміністративний нагляд;
- зобов`язано з`являтися на реєстрацію до органу Національної поліції, який здійснює адміністративний нагляд, кожної першої п`ятниці місяця з 09:00 до 10:00 години.
На виконання зазначеної постанови суду ОСОБА_2 28.05.2025 поставлено на профілактичний облік у СПД № 1 ВП № 1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області як особу, щодо якої встановлено адміністративний нагляд.
28.05.2025 ОСОБА_2 під підпис ознайомлено з постановою суду, а також із встановленими правилами та обмеженнями адміністративного нагляду, зокрема з покладеними на нього обов`язками, та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, передбачену Кримінальний кодекс України, а саме про обов`язок:
- з`являтися до органу Національної поліції у визначений термін та надавати усні й письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням правил адміністративного нагляду;
- повідомляти працівників поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця проживання чи роботи, а також про виїзд за межі Берестинського району Харківської області; 
- у разі виїзду з дозволу органу поліції до іншого населеного пункту та перебування там більше однієї доби зареєструватися в місцевому органі Національної поліції.
Відповідно до ст. 9 Закон України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, зобов`язані вести законослухняний спосіб життя, не порушувати громадський порядок та виконувати встановлені законом правила адміністративного нагляду, зокрема з`являтися Національної поліції, надавати пояснення та повідомляти про зміну місця проживання, роботи чи перебування. 
ОСОБА_2 , будучи належним чином ознайомлений з постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 19.05.2025 про встановлення відносно нього адміністративного нагляду, a також із встановленими судом обмеженнями та правилами такого нагляду, достовірно знаючи про заборону залишати місце проживання та виїжджати за межі населеного пункту без відповідного дозволу органу Національної поліції, який здійснює адміністративний нагляд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, діючи умисно з метою ухилення від адміністративного нагляду, у період з 26.09.2025 по 01.02.2026 самовільно, без отримання відповідного дозволу органу поліції та без повідомлення уповноважених працівників поліції, залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами місця проживання, чим порушив встановлені щодо нього обмеження адміністративного нагляду та вимоги Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».
Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 395 КК України - самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст. 302 КПК України.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України встановлено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Частиною 2 ст. 382 КПК України встановлено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відтак, вищевказані обставини, які встановлені органом досудового розслідування у формі дізнання, у відповідності до ч. 2 ст.382 КПК України, судом не досліджувалися з огляду на те, що такі обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Так, в обвинувальному акті прокурором Кегичівського відділу Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 викладено клопотання, в якому прокурор просить суд, враховуючи те, що під час досудового розслідування ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч. 1 ст.302 КПК України, розглянути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також, до обвинувального акту додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_2 , яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , на ім`я прокурора Кегичівського відділу Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_2 повідомив, що винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а також ознайомлений та обізнаний з обмеженнями права на апеляційне оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, його згода є добровільною.
Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та добровільність згоди підозрюваного на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності останнього.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальним проступком.
Таким чином, при вивченні, згідно з частиною 2 ст. 382 КПК України, у спрощеному провадженні обвинувального акту та доданих до нього матеріалів судом встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, у зв`язку із чим суд прийшов до переконання про розгляд обвинувального акту у порядку, встановленому ст.ст. 381-382 КПК України, тобто без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував на необхідності дотримання законної процедури та принципу рівності сторін під час кримінального провадження.
Зокрема, Суд зазначав, що кримінальне провадження, у тому числі складові такого провадження, які стосуються процедури, мають бути засновані на принципі змагальності, і має бути забезпечена процесуальна рівність сторін обвинувачення і захисту. Право на судовий розгляд за принципом змагальності означає, що сторонам обвинувачення і захисту має бути надана можливість ознайомитися із зауваженнями та доказами, наданими іншою стороною, і відповісти на них (справа «Джеват Сойсал проти Туреччини», рішення від 23.09.2014 року, остаточне рішення від 23.12.2014 року); згідно з принципом рівності сторін змагального процесу як однієї зі складових розширеної концепції справедливого суду кожній стороні повинно бути надано розумну можливість представити свої аргументи на умовах, які не ставлять її у гірше становище порівняно з опонентом.
Також, у рішенні в справі «Бортнік проти України» від 27.01.2011 року (п.40), Суд зазначав, що стаття 6 Конвенції не перешкоджає особі добровільно відмовитись відкрито чи опосередковано від свого права на деякі гарантії справедливого суду (див. рішення щодо прийнятності у справі «Квятковська проти Італії» від 30.11.2000 року та рішення у справі «Піщальніков проти Росії» від 24.09.2009 року). Проте, для того, щоб відмова від права брати участь у судовому розгляді була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути встановлена у недвозначній формі і супроводжуватись мінімальними гарантіями, співмірними з її важливістю (див. рішення у справі «Пуатрімоль проти Франції» від 23.11.1993 року, пункт 31).
Відтак, спрощене провадження щодо кримінального проступку, встановлене главою 30 КПК України, не порушує прав сторін кримінального провадження, з врахуванням того, що обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, їх позиція є добровільною, у зв`язку із чим суд вважає, що наявні підстави для розгляду обвинувального акту у порядку, встановленому ст.ст. 381-382 КПК України, тобто без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження №12026226070000016, оцінивши зібрані в ході досудового розслідування у формі дізнання докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку та діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , має місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена доказами, встановленими органом досудового розслідування, поза розумним сумнівом.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.10.2021 року у справі №166/361/19, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Доказами, встановленими органом досудового розслідування та проаналізованими судом, поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого йому пред`явлено обвинувачення.
Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, а саме: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступку, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, неодружений, відомості щодо інвалідності відсутні, перебуває на військовому обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку Берестинського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не перебуває, згідно довідки Кегичівської селищної ради Харківської області від 27.02.2026 за № 10-14/82 відомості відсутні, іншими матеріалами не володіють. 
Відповідно до обвинувального акту від 13.03.2026, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_2 , є щире каяття.
Суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, зазначену у обвинувальному акті, оскільки упродовж досудового розслідування останній визнавав вину та в заяві до суду також зазначив про беззаперечне визнання винуватості у вчиненні кримінального проступку.
З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 року в справі №457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.
Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину як щире каяття.
Відповідно до обвинувального акту від 13.03.2026, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , є рецидив злочину.
Призначаючи покарання за скоєне в межах пред`явленого обвинувачення, суд керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Суд вважає, що наявність пом`якшуючої обставини знижує ступінь соціальної небезпечності обвинуваченого, але він не перестає бути соціально небезпечною особою, оскільки вчинив умисне кримінальне правопорушення.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 395 КК України у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння кримінального проступку у мінімальній межі санкції статті пред`явленого обвинувачення у вигляді штрафу.
При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, згідно зі ст.6 Конвенції виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження. У зв`язку із цим під час розгляду питань про відстрочку, розстрочку необхідно дотримуватися вимог Конвенції щодо виконання судового рішення упродовж розумного строку (справи «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004року, «Дубенко проти України» від 11.01.2005року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011року та інші).
Покарання, яке обирає суд є пропорційним характеру вчиненого ОСОБА_2 дій та їх небезпечності, і є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім цього, суд не вбачає підстав вважати, що обране покарання буде явно несправедливим унаслідок м`якості.
Призначаючи покарання суд стверджує принцип невідворотності покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався. До набрання законної сили цим вироком, суд вбачає можливим обвинуваченому запобіжний захід не обирати.
Цивільні позови не заявлялися. 
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, 
у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Запобіжний захід відносно засудженого  ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його на скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя   ОСОБА_1