ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1106/25  Номер провадження 22-ц/814/825/26	Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючої судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2025 року
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі – ТОВ «Діджи Фінанс») звернулось до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 17 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200531301 щодо кредитування (далі – Угода). Згідно з умовами Угоди Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 12200 грн., з встановленим строком користування з 17.05.2016 р. по 17.05.2021 р., а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020. 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. 
Таким чином Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином. У той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.
Станом на 15.08.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Угодою становить 33339,44 грн, з яких: 11028,9 грн – заборгованість за кредитом; 22310,54 грн – заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору – реєстрі кредитних договорів.
Сума збитків з урахуванням 3% річних становить 3004,32 грн, а інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань – 14448,35 грн.
Разом сума заборгованості становить 50792,11 грн.
Просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором № 200531301 від 17 травня 2016 року у загальному розмірі 50792,11 грн., яка складається з : суми заборгованості – 33339,44 грн., суми інфляційних втрат – 14448,35 грн., суми 3% річних – 3004,32, а також судові витрати та витрати на правничу допомогу.
До позовної заяви надано докази на підтвердження надання адвокатом правової допомоги позивача у суді першої інстанції та її вартості у розмірі 7500 грн.

02 липня 2025 року ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області постановлено передати на розгляд за підсудністю дану справу до Решетилівського районного суду Полтавської області.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Судові витрати покладено на позивача ТОВ «Діджи Фінанс».
З рішенням суду не погодилося ТОВ «Діджи Фінанс» таоскаржило його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем надані належні докази наявності заборгованості. Так, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором на підставі договору укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту. При укладенні договору позивачу було передано від ФГВФО відповідні документи, в тому числі виписку по рахунку. Виписка по рахунку за кредитним договором № 200531301 від 17.05.2016 сформована за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» 23.05.2016 по 27.07.2020 за даними з Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду та міститься необхідну інформацію. 

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову становить 50792грн. 11 коп. та беручи до уваги положення частини 13 статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200531301 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти у виді кредитного ліміту: 12200,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 представником позивача надано підписані відповідачем: заяву № 200531301 від 17 травня 2016 року, анкету № 2814188 від 17 травня 2016 року, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 17 травня 2016 року, договір добровільного страхування життя від 17 травня 2016 року, тарифи по продукту «Прибуткова картка + Кредитка/Зарплатна» від 17 травня 2016 року згоду суб`єкта на обробку персональних даних від 17 травня 2016 року (а.с. 26, звор. а.с. 26, 28, а.с. 29, 30, звор. а.с. 31).
Також було надано копію розписки ОСОБА_1 про отримання платіжної картки та/або ПІН- НОМЕР_1 , яка підписана відповідачем та містить номер платіжної картки – НОМЕР_2 та копію реквізитів для зарахування заробітної плати, соціальних та інших виплат, які містять номер рахунку отримувача – НОМЕР_3 та підписані ОСОБА_1 (а.с. 31, 32).
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 станом на 05 листопада 2019 року у відповідача була заборгованість в сумі 11028,90 грн. (а.с. 35).
Згідно з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 200531301 від 17 травня 2016 року основна сума заборгованості становить 33339,44 грн. Також у вказаному розрахунку наведено порядок розрахунку заборгованості у виді трьох процентів річних, що становить в сумі 3004,32 грн та інфляційних втрат в сумі – 14448,35 грн (а.с. 7, 33).
23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський»з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
20 липня 2020 року підписано договір № 7_БМ відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» (за договором - Банк) прав вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» (за договором - Новий кредитор) за результатами проведення торгів (аукціону) (а. с. 45-46).
Згідно з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору № 7_БМ про відступленням прав вимоги від 20 липня 2020 року до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200531301, укладеним 17 травня 2016 року з ОСОБА_1 (а. с. 36-39). 

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з доданої виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останнім 27.07.2020 було внесено кошти в сумі 11028,90 грн на погашення кредитної заборгованості за договором, що становить таку ж суму заборгованості за тілом кредиту, яку сторона позивача просить стягнути з відповідача. Позивачем не було долучено розрахунок заборгованості за відсотками, що позбавило суд можливості визначити, чи існувала така заборгованість ОСОБА_1 станом на 27.07.2020., а також можливості здійснити самостійний розрахунок заборгованості. Враховуючи відсутність достатніх доказів користування позичальником ОСОБА_1 кредитними коштами за договором суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.
Однак колегія суддів не може в повному обсязі погодитися з зазначеними висновками виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві (оферта) № 2200531301 підписаній ОСОБА_1 встановлено розмір кредитного ліміту 12000 грн.; максимальна ставка по ліміту 58,8% річних.
З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що йому на підставі заяви було відкрито кредитну лінію та він користувався отриманими коштами.
При цьому, з наданої виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський» за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року, слідує, що розмір заборгованості становить 11028,90 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що 27.07.2020 було проведено платіж на повернення кредиту згідно договору відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020. Тобто вказана операція була проведена позивачем на виконання договору факторингу, а не відповідачем на погашення заборгованості за кредитним договором.
У свою чергу матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості саме ОСОБА_1 .
Однак судом першої інстанції здійснено неправильну оцінку доказів, що призвели до помилкових висновків по справі. 
Разом з цим суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При оцінці наданих позивачем доказів суд першої інстанції вірно звернув увагу на відсутність розрахунку заборгованості, а саме нарахування заборгованості за відсотками.
Відповідно до матеріалів справи, та змісту позовної заяви, строк дії кредитної карти становить з 17.05.2016 по 17.05.2021.
Право вимоги за договором факторингу перейшло до позивача 20.07.2020 на суму 11028,90 грн. Тобто, позивач мав право нараховувати проценти за користування кредитом за період з 20.07.2020 по 17.05.2021. Враховуючи відсоткову ставку 58,8% річник розмір процентів за користуванням кредитом за вказаний період становить 5330,13 грн. (11028,90 грн /100*58,8/365*300). Загальний розмір заборгованості складає 16359,03 грн.
Позивачем заявлена вимога також про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 15 серпня 2021 року до 15 серпня 2024 року.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За вказаних обставин період за який підлягає нарахування інфляційні втрати та 3% річних становить з 15 серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року. 
Так за вказаний період, з врахуванням розміру заборгованості - 16359,03 грн., розмір 3 % річних становить 259,50 грн. (16 359,03 x 3 % x 193 : 365 : 100), розмір інфляційних втрат - 1 039,86 грн. (6 359,03 x 1.06356463 - 16 359,03).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновкупро наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги. Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2025 року слід скасувати.
Позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про надання банківських послуг № 200531301, укладеним 17 травня 2016 року, що виникла станом на 15.08.2024 року, у розмірі 17658,39, а саме: 11028,90 грн. – тіло кредиту, 5330,13 грн. – проценти за користування кредитом, 259,50 грн. - 3 % річних, 1 039,86 грн. - інфляційні втрати.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Діджи Фінанс», пропорційно задоволеним вимогам, судовий збір сплачений за подачу позову у розмірі 842,27 грн та за подачу апеляційної скарги 1263,40 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 2607,75 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» – задовольнити частково.
Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2025 року – скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про надання банківських послуг № 200531301, укладеним 17 травня 2016 року, що виникла станом на 15.08.2024 року, у розмірі 17658,39, а саме: 11028,90 грн. – тіло кредиту, 5330,13 грн. – проценти за користування кредитом, 259,50 грн. - 3 % річних, 1 039,86 грн. - інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір сплачений за подачу позову у розмірі 842,27 грн та за подачу апеляційної скарги 1263,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу у розмірі 2607,75 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий    О.В. Чумак 

Судді    Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук