Справа № 344/7420/23 
Провадження № 2/344/188/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Бородовського С.,
з участю секретаря Бурянна Н.,
представника позивача Тиніва І.,
представника відповідача Медицької С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, громадської організації «Івано-Франківська обласна спілка учасників АТО» про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки,- 
ВСТАНОВИВ:
в позові вказано: «…Рішенням Івано-Франківської міської ради від 19.06.2020 року № 198 – 41 Громадській організації «Івано-Франківська обласна спілка учасників АТО» надано дозвіл на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:01:011:0639 площею 0,5576 га цільове призначення: 02.07 для іншої житлової забудови на дві земельні ділянки. Рішенням Івано-Франківської міської ради від 24.12.2020 року № 408-3 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:01:011:0639 на дві новоутворені земельні ділянки з кадастровими номерами 2610100000:01:011:0647 площею 0,5054 га, цільове призначення: 02.07 для іншої житлової забудови та 2610100000:01:011:0648 площею 0,0522 га цільове призначення: 02.07 для іншої житлової забудови. Земельну ділянку з кадастровим номером 2610100000:01:011:0647 площею 0,5054 га передано у постійне користування ГО «Івано-Франківська обласна спілка учасників АТО». Земельна ділянка з кадастровим номером 2610100000:01:011:0648 площею 0,0522 га залишилась в комунальній власності територіальної громади та у користування ГО не передавалась. Вказані рішення органу місцевого самоврядування прийняті в порушення норм земельного законодавства, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 2610100000:01:011:0639 площею 0,5576 га, а згодом і виділена з неї земельна ділянка 2610100000:01:011:0647 площею 0,5054 га, були сформовані за рахунок частини земельної ділянки, яка у 1950-х роках була відведена у користування власникам домоволодіння у АДРЕСА_1 , власником якого, станом на дату подання даного позову є ОСОБА_1 . Відтак, дані рішення органу місцевого самоврядування та реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:01:011:0647 площею 0,5054 га, порушують право ОСОБА_1 , як користувача та володільця, на належну йому частину земельної ділянки, за захистом якого він звертається до суду….».
Тому позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення 41 сесії сьомого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 19.06.2020 року № 198 – 41 «Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань в частині надання згоди Громадській організації «Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО» (код. ЄДРПОУ: 40553963 , адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Горбачевського, будинок 14, квартира 26) на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:01:011:0639 площею 0,5576 га, цільове призначення: 02.07. Для іншої житлової забудови, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Ціолковського – Горбачевського. Визнати незаконним та скасувати рішення 3 сесії восьмого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 24.12.2020 року № 408 – 3 «Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:01:011:0639 площею 0,5576 га, цільове призначення: 02.07. Для іншої житлової забудови, право користування якою припиняється, а новоутворена земельна ділянка з кадастровим номером 2610100000:01:011:0647 площею 0,5054 га, цільове призначення: 02.07. Для іншої житлової забудови, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Ціолковського – Горбачевського, передається в користування Громадській організації «Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО» (код. ЄДРПОУ: 40553963 , адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Горбачевського, будинок 14, квартира 26). Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:01:011:0647 площею 0,5054 га, цільове призначення: 02.07. Для іншої житлової забудови, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Ціолковського – Горбачевського.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, що в ньому вказані.
В судовому засіданні представник Івано-Франківської міської ради заперечила позов з тих підстав, що спірна земельна ділянка належала до земель запасу комунальної власності і ніколи не належала позивачу на будь-якому праві; в документах від 1970 та 1992 років немає рішення про набуття прав позивачем на земельну ділянку; будинковолодіння позивача не перебуває на спірній ділянці; прав позивача поділом ділянки не було порушено; передання ділянки, яку в наступному було поділено позивач не оскаржив; спірна ділянка не підлягала вилученню у позивача, оскільки не перебувала у позивача; усі належні документи на поділ земельної ділянки були сформовані на час поділу; рішення про поділ ділянки належить землекористувачу, а не позивачу і не Івано-Франківській міській раді; дозвіл на поділ було надано; підстав для відмови в поділі не було; позов подано позивачем з підстави користування ним ділянкою, але будь-якого доказу цього немає; спірна земельна ділянка перебувала в комунальній власності, а не у власності позивача; не було ні рішень про надання ділянки позивачу і не було фактичного користування позивачем ділянкою; на спірній ділянці збудовано багатоквартирний будинок; право постійного користування громадської організації на спірну ділянку вже припинено; рішення від 2019 року не є предметом спору та є законним; користувачем спірної земельної ділянки з 2019 року була громадська організація; користувачем земельної ділянки на даний час є компанія «Соціум», а не громадська організація.
Компанію «Соціум» позивач та усі інші учасники не просили суд залучити до участі в спорі. Будь-якої вимоги до такої компанії позивач в позовній заяві не розмістив, позову до такої компанії протягом усього розгляду спору до суду не подав.
Судом встановлено наступні обставини.
Рішенням Івано-Франківської міської ради від 19.06.2020 року № 198 – 41 Громадській організації «Івано-Франківська обласна спілка учасників АТО» надано дозвіл на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:01:011:0639 площею 0,5576 га цільове призначення: 02.07 для іншої житлової забудови на дві земельні ділянки. 
Рішенням Івано-Франківської міської ради від 24.12.2020 року № 408-3 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:01:011:0639 на дві новоутворені земельні ділянки з кадастровими номерами 2610100000:01:011:0647 площею 0,5054 га, цільове призначення: 02.07 для іншої житлової забудови та 2610100000:01:011:0648 площею 0,0522 га цільове призначення: 02.07 для іншої житлової забудови.
Земельну ділянку з кадастровим номером 2610100000:01:011:0647 площею 0,5054 га передано у постійне користування ГО «Івано_Франківська обласна спілка учасників АТО». Земельна ділянка з кадастровим номером 2610100000:01:011:0648 площею 0,0522 га залишилась в комунальній власності територіальної громади та у користування ГО не передавалась.
В позові також вказано: «…Рішенням Івано-Франківської міської ради (16 сесія) сьомого демократичного скликання «Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки», серія та номер: 313-16, видане 27.10.2017 р., а також рішенням Івано-Франківської міської ради (17 сесія) сьомого демократичного скликання «Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки», серія та номер: 409-17, видане 15.12.2017 р. ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0569 га…».
Отже позивач надав суду доказ того, що ОСОБА_2 було відмовлено в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0569, що є обставиною яка спростовує сам же позов в частині правових підстав користування ним спірною земельною ділянкою.
Доказу оскарження і скасування рішення Івано-Франківської міської ради (16 сесія) сьомого демократичного скликання «Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки», серія та номер: 313-16, видане 27.10.2017 р. позивач суду не подав.
Іншою підставою позову вказано, що « … У 1959 році, а згодом і 22.04.1987 р. Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_2 . Згідно відомостей, наявних в технічному паспорті від 1959 р. власниками домоволодіння були ОСОБА_3 , якому належала 1/2 частка домоволодіння, та ОСОБА_4 , якій належала 1/2 частка домоволодіння. Дані особи були рідними братом і сестрою, що підтверджується постановою Президії Станіславського обласного суду Міністерства юстиції Української РСР від 06 жовтня 1960-го року № 44-Ц-116, де встановлений даний факт. Також, згідно вказаної постанови, домоволодіння АДРЕСА_3 було побудоване в період 1921-1923 роках батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – ОСОБА_5 . Згідно інформації, наявної в технічному паспорті від 1959 р., домоволодіння АДРЕСА_1 ) складалося з житлового будинку позначеного на плані літерою «А», та сараю позначеного на плані літерою «Б»…».
Однак відповідно до ЦК УРСР 1922 року, ЦК УРСР 1963 року і Закону України «Про власність» 1992 року земля під будинковолодіннями не передавалась у власність громадян.
Іншою підставою позову вказано, що за «…Загальна площа земельної ділянки по фактичному використанню власниками домоволодіння АДРЕСА_1 становила 910.00 кв.м. (0.925 га), з яких 149.9 кв.м. під двором та 672,5 кв.м. під городом. У 1967 році співвласник домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 почав проводити реконструкцію домоволодіння, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради депутатів трудящих від 19 квітня 1967 року № 182, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на проведення реконструкції домоволодіння. За наслідком проведення реконструкції домоволодіння АДРЕСА_1 ), його площу було збільшено та побудовано додаткові господарські будівлі і споруди. За наслідком проведення реконструкції домоволодіння АДРЕСА_1 у 1960-х роках, було збільшено площу земельної ділянки, яка відводилась для його обслуговування…».
Однак межі земельних ділянок в спірний період і на даний час визначались і визначаються межовими знаками і поворотними точками, а не площами.
Таким чином позивач зобов`язаний надати суду докази винесення в натурі меж земельної ділянки, на яку у нього було право користування на підставі межових знаків і (або) поворотних точок, офіційних документів ухвалених на час передання таких ділянок в користування.
Натомість позивачем подано позов з тієї підстави, що домоволодіння позивача складає площу, яку він поширює в бажаному ним напрямку, яка за змістом його ж позову протягом років постійно змінювалась в сторону збільшення на підставі реконструкції домоволодіння співвласником ОСОБА_3 .
Для цієї мети позивач подав суду фотознімки огорожі, про яку надав пояснення, що вона встановлена по межі землекористування.
У свою чергу представник Івано-Франківської міської ради надала перед судом пояснення про те, що вказана земельна ділянка не належала до землекористування позивача.
Доказу встановлення межі на фото у визначеному законом порядку та з визначених законом підстав позивач суду не подав.
У свою чергу нормативно-правова концепція остовблення передбачає встановлення межових знаків землевпорядною організацією або органом місцевого самоврядування на підставі технічної документації.
Такого доказу позивач суду не подав.
Позивач не подав позову про витребування земельної ділянки на свою користь, не доводив перед судом правових підстав цього.
Визнання незаконними та скасування рішень є різними способами захисту прав та призводять до різних правових наслідків по їх суті та в часі.
Правових підстав для одночасного застосування різних по суті засобів захисту позивач перед судом не довів.
Визнати незаконним та скасування рішень ні самостійно, ні разом із скасуванням державної реєстрації не призведе до будь-якого поновлення прав позивача.
В постанові ВП ВС від 3 вересня 2025 року у справі № 911/906/23 вказано, що «...Ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, яка була об`єднана з іншими земельними ділянками, внаслідок чого сформована нова земельна ділянка, яка включає як земельні ділянки, що належать позивачу, так і земельні ділянки, що належать відповідачу, є вимоги позову про припинення речових прав на новостворену (об`єднану) земельну ділянку, скасування її державної реєстрації та витребування спірних земельних ділянок у координатах, межах та конфігурації, що були передані попереднім власникам...».
Однак позивач не був і не є власником спірної земельної ділянки.
В судовому засіданні представник Івано-Франківської міської ради надала перед судом пояснення про те, що спірна земельна ділянка належала до земель запасу територіальної громади міста Івано-Франківськ.
Безпосередньо в позові вказано, що позивач не був власником спірної земельної ділянки.
Отже позивач використав спосіб захисту, право на який за змістом рішення Великої Палати належить власнику земельної ділянки, яким позивач не був і не є.
В ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В ст. 319 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Отже Івано-Франківська міська рада як власник спірної земельної ділянки здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Таким чином Івано-Франківська міська рада була уповноважена виділяти, а надалі здійснити поділ земельної ділянки, незалежно від волі позивача.
В ч. 1 ст. 149 ЗК України вказано, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.
За рішенням Івано-Франківської міської ради від 19.06.2020 року № 198 – 41 Громадській організації «Івано-Франківська обласна спілка учасників АТО» надано дозвіл на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:01:011:0639 площею 0,5576 га цільове призначення: 02.07 для іншої житлової забудови на дві земельні ділянки. 
За цим рішенням не здійснювалось вилучення земельних ділянок у позивача та не здійснювалось передання громадській організації земельної ділянки із земель запасу або із земель, що перебували в користуванні позивача.
Тому аргумент позивача про не вилучення з його володіння земельної ділянки безпосередньо не стосується цього спору, оскільки рішення про виділення земельної ділянки громадській організації позивач не оскаржив.
За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже саме на відповідну сторону покладено негативні наслідки, пов`язані із невчиненням нею процесуальних дій.
По-друге, позивач надав суду інформацію про те, що ОСОБА_2 було відмовлено в наданні спірної земельної ділянки в 2017 році.
Таким чином позов позбавлений будь-яких правових підстав.
В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Відповідно до зазначеного суд,-
УХВАЛИВ:
в позові ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, громадської організації «Івано-Франківська обласна спілка учасників АТО» про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя Бородовський С.О.