ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/6180/26
Провадження № 33/820/279/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника – адвоката Тихонюк Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Тихонюк Н.М. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.
За постановою суду ОСОБА_1 20.02.2026 о 01:21 в м. Хмельницькому, по вул. Пілотській, 7, керував транспортним засобом марки «OPEL VIVARO», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Тихонюк Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити. Апелянт вказує, що судове рішення винесено з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження, та не надання їм належної оцінки. Сторона захисту стверджує, що зібрані працівниками поліції матеріали не відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у відсутність двох свідків. Апелянт стверджує, що пропозиція огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу, не здійснювалася, пропозиція проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та фіксація були проведені з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів для ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника - адвоката Тихонюк Н.М., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
З даних протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 596291 від 20.02.2026 вбачається, що в ньому зафіксовано суть правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 20.02.2026 о 01:21 в м. Хмельницькому, по вул. Пілотській, 7, керував транспортним засобом марки «OPEL VIVARO», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», та в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
Суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.
Так, вина ОСОБА_1 підтверджується даними:
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спя`ніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість;
-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовилася;
- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Ці обставини адміністративної справи давали місцевому суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З досліджених місцевим та апеляційним судом матеріалів справи та відеозапису, вбачається, що вони містять необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, зокрема, фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 керував зазначеним транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та на вимоги працівників поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився.
Судом апеляційної інстанції враховано, передбачену законодавством процедуру оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та порядок направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що 20.02.2026 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Opel Vivaro» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу, у ході спілкування з ОСОБА_1 , поліцейські виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, про що його було проінформовано. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, у порядку, встановленому чинним законодавством, з роз`ясненням, що у разі відмови буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився. У відповідь, працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про складання стосовно нього адміністративного протоколу. При цьому, останньому, було роз`яснено положення ст. 268 КУпАП щодо процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також ст. 63 Конституції України. 
Наявний в матеріалах справи відеозапис містить відеофайли, які є цілісними, безперервними і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі.
Відеозапис з нагрудної камери поліцейського є належним та допустимим доказом відповідно до ст. 251 КУпАП.
Зазначені обставини спростовують, наведенні в апеляційній скарзі, твердження захисника та дають підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що захисник, в апеляційній скарзі, не заперечує факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, твердження апелянта про те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, оскільки не довіряв проведенню такого огляду приладом «Драгер», не підтверджуються дослідженими апеляційним судом доказами, зокрема, відеозаписом події.
Апеляційний суд відхиляє доводи захисника про порушення поліцейськими порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такі доводи не спростовують факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку. Крім того, у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано всі обставини від початку проходження ОСОБА_1 процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та подальшої його відмови від проходження такого огляду.
У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.
Суд першої інстанції не поклав в основу постанови виключно протокол, а надав оцінку сукупності доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що повністю відповідає вимогам ст. 251 КУпАП.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, протокол у поєднанні з іншими доказами є належним і допустимим доказом у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому довід апелянта є необґрунтованим.
Апеляційний суд звертає увагу, що не обов`язкова участь свідків при відмові, в разі повної відео фіксації, з огляду на таке.
У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, який набув чинності 17.03.2021, внесено зміни до КУпАП, зокрема до ст. 266 КУпАП.
За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що на відеозаписі відсутні свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, як вже зазначалось вище, диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку.
З цих же підстав суд апеляційної інстанції відхиляє доводи сторони захисту про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, оскільки, як вже неодноразово зазначалось вище, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку зафіксована за допомогою технічного засобу - нагрудної камери поліцейського, тобто у відповідності ст. 266 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи і має бути скасована, апеляційним судом відхиляються, з огляду на зміст судового рішення та мотиви його ухвалення.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння безпосередньо закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою процедуру направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення зазначеного стану і проведення такого огляду.
Апеляційний суд не приймає до уваги твердження сторони захисту, що зібрані працівниками поліції матеріали не відповідають вказаним вимогам ст. 266 КУпАП, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки вони є необґрунтованими.
ОСОБА_1 особисто поставив підпис, у відповідній графі, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відмовившись від проходження такого огляду. Після чого, без будь-яких зауважень чи застережень він підписав протокол серії ЕПР №1 596291 від 20.02.2026, що свідчить про відсутність, на час вчинення цих дій, чітко висловленої незгоди з діями працівників поліції. На долученому до матеріалів справи відеозаписі відображені всі суттєві моменти складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього. Після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1  не озвучив працівникам поліції будь-яких претензій щодо порушення працівниками поліції інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності, достовірності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань чи доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено. 
Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до обґрунтованого висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Тихонюк Н.М. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду    Кулеша Л.М.