ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/17217/24
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн за період з 18.09.2023 по 15.03.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн за період з 18.09.2023 по 15.03.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що під час безперервного перебування його на стаціонарному лікуванні в медичних закладах з 18.09.2023 по 15.03.2024 він отримав грошове забезпечення включно з винагородою за участь в бойових діях не за увесь період такого лікування. Тобто, додаткова винагорода за участь в бойових діях в розмірі 100000 грн не нараховувалась та не виплачувалась в тому обсязі, на який позивач мав право за період з 18.09.2023 до 15.03.2024. Вказана бездіяльність військової частини слугувала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
30.09.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. №53899/24 відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. В обґрунтування відзиву посилається на те, що позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , не перебував у списках Військової частини НОМЕР_1 , натомість з матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу у Військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 здійснюється у Військовій частині НОМЕР_1 , як розпорядника бюджетних коштів третьої категорії виключно на підставі наказів командирів вищевказаних військових частин. 
Також на вимогу суду, надаються довідки Військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 про розмір встановленого ОСОБА_1 тарифного коефіцієнту та розмір окладу за військовим званням, встановленого за військовим званням з дня зарахування в списки особового складу по день виключення зі списків особового складу; про розмір тарифного розряду, тарифного коефіцієнту та розмір посадового окладу, встановленого за займаною посадою з дня зарахування в списки особового складу по день виключення зі списків особового складу; про суми виплачених основних та додаткових складових грошового забезпечення, з дня зарахування в списки особового складу по день виключення зі списків особового складу; довідку щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 та 2024 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану основну відпустку за 2022, 2023 та за 2024 рік, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учасника бойових дій за 2022, 2023 та за 2024 рік.
Згідно доповіді тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2024 №1564/4138, довідка за №1564/4137 була надана заявнику на електронну адресу.
04.10.2024 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача та залучення співвідповідачів вх. №55031/24.
04.10.2024 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог вх. №55032/24 та відповідь на відзив вх. №55033/24.
16.10.2024 від представника відповідача надійшли заперечення/відзив на заяву про уточнення позовних вимог вх. №56981/24 та вх. №56741/24.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів. Залучено Військову частину НОМЕР_2 до участі у справі №240/17217/24, як співвідповідача. Залучено Військову частину НОМЕР_3 до участі у справі №240/17217/24, як співвідповідача. Направлено Військовим частинам НОМЕР_2 та НОМЕР_3 копії позовної заяви та доданих до неї документів. Встановлено Військовим частинам НОМЕР_2 та НОМЕР_3 строк для подання відзивів протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про залучення співвідповідачів у справі.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - повернуто особі яка її подала.
11.11.2024 на адресу суду від відповідача - Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву вх. №61905/24 відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. В обґрунтування відзиву посилається на те, що позивач 18.09.2023, отримавши поранення, вибув з Військової частини НОМЕР_2 до КНП «Міська лікарня №5» ЗМР, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.09.2023 №265.
28.10.2023, на підставі п.п.15 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, позивача виведено у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із довготривалим лікуванням. Дана обставина підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.10.2023 №305.
16.03.2024 позивач приступив до виконання службових обов`язків у Військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку із поверненням з лікування, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.03.2024 №80.
19.03.2024 позивач вибув з Військової частини НОМЕР_2 до Сумського обласного клінічного госпіталю ветеранів війни, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.03.2024 №83.
22.03.2024 позивач повернувся до Військової частини НОМЕР_2 із Сумського обласного клінічного госпіталю ветеранів війни та вибув у відпустку за станом здоров`я, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.03.2024 №86.
21.04.2024 позивач приступив до виконання службових обов`язків у Військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку із поверненням з відпустки, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.04.2024 №117.
Отже, за період з 01.09.2023 по 27.12.2023 позивач отримував додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць, як такий що перебуває на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. За період з 28.12.2023 по 22.03.2024 отримував додаткову винагороду з розрахунку 20100 грн на місяць, у відповідності до вимог п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2024 №103.
12.11.2024 на адресу суду від відповідача - Військової частини НОМЕР_3 надійшов відзив на позовну заяву вх. №61958/24 відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Військова частина НОМЕР_3 звертає увагу на те, що позивач проходив службу у Військовій частині в період з 09.05.2024 по 27.07.2024. Таким чином, період служби позивача, який зазначено у позовних вимогах до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , не стосується його служби у Військовій частині НОМЕР_3 і не є предметом спору.
25.11.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив вх. №64764/24, відповідно до змісту якої представник позивача проти доводів відзиву заперечує, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві та цій відповіді на відзив. Представник позивача вказує, що Військова частина НОМЕР_2 стверджує у відзиві, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та позивачу достеменно відомо про обсяги нарахованої та виплаченої додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за період з 18.09.2023 по 15.03.2024. Вказує на те, що позивач 18.09.2023, отримавши поранення, вибув з Військової частини НОМЕР_2 до КНП «Міська лікарня №5» ЗМР 28.10.2023 наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.10.2023 за №305. Проте, представник Військової частини не пояснює головного: з яких підстав військовою частиною було припинено нарахування додаткової винагороди у розмірі 100000 грн з 28.12.2023 по 15.03.2024. Представник позивача у відповіді на відзив просить задовольнити наступні позовні вимоги:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 28.12.2023 по 15.03.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити нараховану Військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 28.12.2023 по 15.03.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
28.11.2024 на адресу суду від представника Військової частини НОМЕР_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив вх. №65647/24. В яких представник військової частини зазначив, що представником позивача протиправно, всупереч встановленому порядку, змінені позовні вимоги в частині періоду нарахування та виплати додаткової винагороди пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: з "18.09.2023 по 15.03.2024" на "28.12.2023 по 15.03.2024".
Отже, враховуючи постановлену судом ухвалу від 24.10.2024 у справі №240/17217/24, Військова частина НОМЕР_2 вважає, що позивач зловживає наданими йому правами, вносячи на розгляд суду повторно питання, яке вже вирішене судом, порушуючи при цьому порядок вирішення такого питання. Позивач наполягає на існуванні адміністративного спору між ним та Військовою частиною НОМЕР_2 , що полягає у ненарахуванні йому додаткової винагороди за період, зазначений у відповіді на відзив у справі №240/17217/24. При цьому позивач безпідставно зазначає, що Військова частина НОМЕР_2 припинила нарахування йому додаткової винагороди у період з 28.12.2023 по 15.03.2024.
28.07.2025, 04.08.2025 та 06.08.2025 від представників відповідачів надійшли клопотання про заміну відповідачів: Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_3 їх правонаступником, а саме: Військовою частиною НОМЕР_1 .
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 задоволено клопотання відповідачів про заміну відповідачів на правонаступника від 28.07.2025 вх. №59626/25, від 04.08.2025 вх. №61149/25 та від 06.08.2025 вх. №61560/25. Замінено відповідача у справі №240/17217/24 – Військову частину НОМЕР_2 на його правонаступника – Військову частину НОМЕР_1 . Замінено відповідача у справі №240/17217/24 – Військову частину НОМЕР_3 на його правонаступника – Військову частину НОМЕР_1 .
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (батальйони, які входить до складу і безпосередньо підпорядковуються бригаді в/ч НОМЕР_1 ) з 10.03.2022 року по 27.07.2024 (копія військового квитка, копія витягу з наказу по стройовій частині №210 від 27.07.2024 про звільнення у запас а.с.38-48).
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 08.06.2016 (а.с.15).
Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України від 18.05.2024 за №1564/2396 Позивач приймав участь у бойових діях в період з 10.03.2022 по 30.03.2023, та з 12.04.2023 по 17.09.2023 перебуваючи в населеному пункті Полтавка, Пологівського району, Запорізької області (а.с.19).
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.10.2023 за №3057 18.09.2023 «отримав поранення: ВТ (18.09.2023). Множинні ВОСП обох нижніх кінцівок і кистей обох рук. За обставин: 18 вересня 2023 року приблизно о 05 год. 00 хв., в районі виконання бойових завдань, знаходячись на північній околиці н.п. Приютне, Пологівського району, Запорізької області, під час виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, отримав бойове поранення в результаті детонації ворожої протипіхотної міни» (а.с.18).
Під час безперервного перебування позивача на стаціонарному лікуванні в медичних закладах з 18.09.2023 по 15.03.2024 (виписні епікризи – а.с.20-31) отримав грошове забезпечення включно з винагородою за участь в бойових діях не за увесь період такого лікування. Тобто додаткова винагорода за участь в бойових діях в розмірі 100000 грн не нараховувалась та не виплачувалась в тому обсязі, на який позивач мав право (виписки по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів за період з 01.03.2022 по 01.08.2024 а.с.49-54).
Вказана бездіяльність відповідача на думку позивача є протиправною, та слугувала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
При цьому, згідно частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Відповідно до п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Також, пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Згідно пункту 13 розділу XXXIV Порядку №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Абзацом сьомим пункту 1-1 Постанови №168 встановлено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (абзац сьомий пункту 1-1 в редакції Постанови КМ №1001 від 15.09.2023 - застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року).
Абзацом першим пункту 1-2 Постанови №168 визначено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац перший пункту 1-2 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №419 від 12.04.2024 - застосовується з 1 квітня 2024 року).
Абзацом четвертим пункту 1-2 Постанови №168 встановлено, що нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. 
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (абзац четвертий пункту 1-2 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №1311 від 15.11.2024 - застосовується з 25 серпня 2024 року, №77 від 24.01.2025).
Позивач наголошує, що йому у період з 28.12.2023 до 15.03.2024 не виплачувалась додаткова винагорода пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого у розмірі 100000,00 грн.
Заперечуючи проти цього, відповідач вказує на те, що позивач перебував на лікуванні понад 4 місяці і при цьому не виконав норми Наказу №402 від 14.08.2008 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" не пройшов ВЛК.
Зокрема, позивач 18.09.2023, отримавши поранення, вибув з Військової частини НОМЕР_2 до КНП «Міська лікарня №5» ЗМР, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.09.2023 №265 (а.с.120).
28.10.2023 на підставі п.п.15 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, позивача виведено у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із довготривалим лікуванням. Дана обставина підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.10.2023 №305 (на звороті а.с.120).
16.03.2024 позивач приступив до виконання службових обов`язків у Військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку із повернення з лікування, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.03.2024 №80 (а.с.121).
19.03.2024 позивач вибув з Військової частини НОМЕР_2 до Сумського обласного клінічного госпіталю ветеранів війни, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.03.2024 №83 (на звороті а.с.121).
22.03.2024 позивач повернувся до Військової частини НОМЕР_2 із Сумського обласного клінічного госпіталю ветеранів війни та вибув у відпустку за станом здоров`я, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.03.2024 №86 (а.с.122).
21.04.2024 позивач приступив до виконання службових обов`язків у Військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку із повернення з відпустки, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.04.2024 №117 (на звороті а.с.121).
Отже, за період з 01.09.2023 по 27.12.2023 позивач отримував додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць, як такий що перебуває на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. 
Оскільки матеріалами справи підтверджено виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за період з 01.09.2023 по 27.12.2023 включно, під час перебування позивача на лікуванні в медичних закладах, то позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Стосовно виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за період з 28.12.2023 по 15.03.2024, то суд враховує наступне. 
Відповідачем зазначено, що за період з 28.12.2023 по 22.03.2024 позивач отримував додаткову винагороду з розрахунку 20100 грн на місяць, у відповідності до вимог п.11 Постанови №168, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2024 №103.
Законом України від 11.04.2024 №3633-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності з 18.05.2024, крім абзаців дванадцятого і тринадцятого підпункту 2 пункту 8 розділу I цього Закону (щодо внесення змін до частин четвертої і п`ятої статті 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"), які набирають чинності через вісім місяців з дня, наступного за днем опублікування цього Закону), статтю 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 9.
Відповідно до п.9 ст.9 вказаного Закону за військовослужбовцями, виведеними у розпорядження командира (начальника) військової частини у зв`язку з потребою у тривалому лікуванні, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення протягом усього строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема іноземних держав, та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), встановленого абзацом першим пункту 11 статті 10-1 цього Закону.
У свою чергу, як передбачено абзацом першим пункту 11 статті 10-1 цього ж Закону, військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
Так само, згідно з підпунктом 6.13 пункту 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення №402), загальний час безперервного перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати дванадцять місяців поспіль. Не пізніше закінчення строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.
У разі визнання військовослужбовця ВЛК непридатним до військової служби, документи про його звільнення з військової служби можуть бути надіслані посадовій особі, яка видає наказ про звільнення, до виписки військовослужбовця із закладу охорони здоров`я (установи).

Абзацом третім пункту 6.13 глави 6 розділу II Положення №402 регламентовано, що медичний огляд ВЛК з метою визначення потреби у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування.

Відповідно до пункту 9 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Аналіз викладених норм Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Положення №402, Порядку №260 свідчить на користь висновку про те, що виплата матеріального і грошового забезпечення військовослужбовцю, який перебуває на лікуванні в закладах охорони здоров`я, здійснюється при безперервному лікуванні протягом 12 місяців поспіль. При цьому умовою виплати грошового забезпечення після спливу чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини є факт проходження військовослужбовцем медичного огляду ВЛК з метою визначення потреби у тривалому лікуванні з можливістю проведення огляду ВЛК дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України, якщо хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
Враховуючи обставини того, що ОСОБА_1 перебував на безперервному стаціонарному лікуванні понад чотири місяці, він мав пройти медичний огляд ВЛК з метою визначення потреби у тривалому лікуванні після 28.12.2023 та отримати відповідний висновок, який був би для Військової частини НОМЕР_1 підставою для виплати грошового забезпечення військовослужбовця.
Однак, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не пройшов медичний огляд ВЛК після спливу чотирьох місяців безперервного лікування в закладах охорони здоров`я, підстави для виплати йому грошового забезпечення у розмірі 100000,00 грн за період 28.12.2023 до 15.03.2024 також відсутні.
Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000 грн у період з 18.09.2023 до 15.03.2024.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат (гонорар адвоката 10500,00 грн за надання правничої допомоги) суд, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не стягує судові витрати із відповідача на користь позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

15.04.26