Справа № 127/28128/25
Провадження № 22-ц/801/1031/2026
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року	Справа № 127/28128/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Матківської М. В., Міхасішина І. В.,
з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Бессараб Н. М. в залі суду м. Вінниці, повне судове рішення складено 19 лютого 2026 року,
у цивільній справі № 127/28128/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інни Анатоліївни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інни Анатоліївни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, шо вона є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останні декілька десятків років ОСОБА_5 проживав у м. Вінниці разом з дітьми від першого шлюбу, які є відповідачами у справі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та з 06.12.2013 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 03.07.2024 ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з рухомого та нерухомого майна, що знаходиться у м. Вінниці. За фактом відкриття спадщини за заявами відповідачів приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. відкрито спадкову справу, яку зареєстровано в спадковому реєстрі 05.11.2024 за №141/2024. 
Позивач, як і відповідачі, є спадкоємцем за законом першої черги майна померлого, але через похилий вік, стан здоров`я та віддаленість місця проживання, не змогла звернутись протягом шести місяців з дня смерті сина до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після його смерті. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згодні на те, щоб позивач подала заяву про прийняття спадщини, але останній наразі працює за межами України і не в змозі подати відповідну заяву нотаріусу. Відповідач ОСОБА_1 також працює за межами України та таку згоду не надає.
На підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказує на те, що є одинокою та через свій похилий вік – 85 років і віддаленість місця проживання, не знала як і до кого звернутись з заявою про прийняття спадщини. Більш того, про відкриття спадщини нотаріусом Скутельник І. А. вона дізналась від онуків – відповідачів, яких вважала єдиними спадкоємцями. Від них же дізналась про те, що на спадкове майно також претендує ОСОБА_1 . Тому позивач звернулась до суду з цим позовом, оскільки неподання заяви про прийняття спадщини позбавляє її подальшого прийняття спадщини, що порушує її права, як спадкоємця.
З урахуванням наведеного, просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її сина ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року позов задоволено.
Визначено ОСОБА_2 , 1940 року народження, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_5 , один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що доводи позивачки про поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини заслуговують на увагу, а тому вважав необхідним визначити їй додатковий строк для подання заяви.
А саме суд визнав поважними наступні причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачкою після смерті її сина: похилий вік позивачки, стан її здоров`я; проживання у сільській місцевості у с. Біляни Могилів-Подільського району Вінницької області, що достатньо віддалено від м. Вінниці, де проживав спадкодавець; юридичну необізнаність позивачки щодо необхідності звернутися до відповідного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду положенням законодавства, неповне та необ`єктивне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та доказів у ній, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити 

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2026 року вказану справу передано до розгляду у складі колегії суддів: суддя-доповідач ОСОБА_6 , судді: Матківська М. В., Міхасішин І. В.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження у цій справі, визначено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою апеляційного суду від 03 квітня 2026 року справу призначено до розгляду 21 квітня 2026 року о 11:20 год. з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що у справі відсутні докази, які свідчать про наявність дійних перешкод чи труднощів пропуску строку прийняття спадщини, які об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на звернення до нотаріуса в шестимісячний строк та безпідставно проігнорував доводи відповідача ОСОБА_1 .
Також зазначає, що суд залишив поза увагою постанову Верховного Суду від 19 лютого 2026 року у справі № 334/8173/24 (провадження № 61-10030св25), в яких суд касаційної інстанції зробив висновок, шо не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини: юридична необізнаність спадкоємця про порядок прийняття спадщини, похилий вік; непрацездатність; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини. При цьому посилається на правові позиції Верховного Суду та Верховного Суду України щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, які суд першої інстанції не врахував при ухваленні рішення.
Зауважує, що посилання сторони позивача на те, що вона дізналася про відкриття спадщини нотаріусом Скутельник І. А. від онуків (відповідачів у справі), яких рахувала єдиними спадкоємцями у контексті необізнаності щодо порядку звернення і до кого саме із заявою про прийняття спадщини як на поважну причину припуску строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина, слід відхилити, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги. Тож, у разі якби позивач бажала прийняти спадщину після смерті сина, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки про вказане їй було повідомлено учасниками справи саме в межах встановленого законом строку для подання відповідної заяви.
Звертає увагу, що надана позивачем довідка КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області» №421 від 03.09.2025 свідчить про амбулаторне лікування, яке не відноситься до об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджають особі у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень статті 1272 ЦК України. При цьому необхідно врахувати, що ОСОБА_2 на час смерті спадкодавця, а також протягом шести місяців після його смерті не перебувала на стаціонарному лікуванні. 
За таких обставин ОСОБА_2 не скористалася своїм правом для прийняття спадщини після смерті сина знаючи про його смерть та не вчиняла жодний дій по прийняттю спадщини, оскільки не бажала приймати спадщину.
Крім того, той факт, що позивач проживає у селі Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області, в якому відсутнє відділення поштового зв`язку та сільська рада, як стверджував представник позивачки, не є безумовною обставиною поважності пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини.
Отже вважає, що позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового чи електронного зв`язку.
До того ж в іншому населеному пункті – селищі Муровані Курилівці є нотаріус та відділення поштового зв`язку.
Вказує, що ОСОБА_2 знала про час відкриття спадщини та їй було відомо про те, що діти та дружина сина звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини та вона не бажала приймати спадщину, про що повідомила відповідачів. При цьому незнання про заведення спадкової справи як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки така обставина не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку.
Також зазначає, шо в судовому засіданні відповідач - син покійного, вказував, що батько не повідомляв йому, що він зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 . Проте зазначене спростовується спільною фотографією, що додається до апеляційної скарги. Посилається на те, що на фотознімку, що здійснений в приміщені РАГСу в день реєстрації шлюбу, міститься зображення самого відповідача разом з батьком та ОСОБА_1 , яка тримає в руках свідоцтво про шлюб.
Тому наведені обставини (похилий вік, наявність захворювань, перебування позивача на амбулаторному, а не стаціонарному лікуванні, проживання у сільській місцевості), на переконання апелянта, не є в розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України тими перешкодами, які унеможливлювали звернення ОСОБА_2 до нотаріуса як за місцем знаходження спірного майна, так і за місцем свого проживання із заявою про прийняття спадщини. 
Отже вважає, що у ОСОБА_2 не було об`єктивних, непереборних, істотних труднощів подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Натомість безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права ОСОБА_1 як спадкоємця, яка прийняла спадщину.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Мунтян Є. В. просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Посилається на те, що в позовній заяві зазначено, що поважними причинами пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем є: похилий вік позивача – 85 років, поганий стан здоров`я, в тому числі глухота, тривале амбулаторне лікування – з жовтня 2024 року і по теперішній час, одиноке та віддалене проживання в сільській місцевості, що не дозволяє звернутись до нотаріуса чи посадової особи місцевого самоврядування з відповідною заявою. При цьому інші доводи, зокрема, юридична необізнаність позивача, представником в позові не зазначались.
Звертає увагу апеляційного суду, що позивач є одинокою бабусею, що проживає в селі, де майже не залишилось людей. В цьому селі немає нотаріуса відсутня селищна рада та, відповідно її посадові особи для засвідчення підпису позивача на заяві про прийняття спадщини. В селі також відсутнє відділення поштового зв`язку. Докази хвороби, одинокого проживання та похилого віку є в матеріалах справи.
Водночас апелянт не надала доказів, що спростовують викладені обставини.
Твердження відповідача про те, що в іншому населеному пункті є нотаріус та відділення поштового зв`язку не спростовують доводів позову.

Позиція учасників справи у судовому засіданні
Представник позивача – адвокат Мунтян Є. В. заперечив проти доводів апеляційної скарги, оскільки вважає судове рішення першої інстанції законними та обґрунтованими, просив залишити його без змін. Зазначив, що підтримує доводи апеляційної скарги. Суду пояснив, що сило, де проживає позивач, фактично вимираюче, соціальні служби відсутні, ОСОБА_2 одинока, глуха, нетранспортабельна, з хати не виходить, постійно хворіє. Вона не була на похороні сина, а до представника звернувся другий син, який повернувся з-за кордону.
Апелянт ОСОБА_1 та інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 
Колегія суддів, відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання, за участі представника позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.11.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №2940 (а.с. 14).
Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №10586 від 11.02.2021 ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).
ОСОБА_5 за життя заповіту не залишив.
03.07.2024 ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 03.07.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1228 (а.с. 117).
Померлий ОСОБА_5 є батьком відповідачів у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 11, 12).
Позивач у справі ОСОБА_2 є матір`ю померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00056381940 від 07.02.2026.
До майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. 05.11.2024 було заведено спадкову справу №141/2024, згідно з матеріалами якої встановлено, що із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 звернулася 05.11.2024 дружина ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_4 (а.с. 107, 118, 119).
Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №31403 від 29.09.2025 син померлого, ОСОБА_3 з 21.02.2012 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 25).
Відповідно до довідки №15/160 від 01.09.2025, виданої Мурованокуриловецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області, мати померлого, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 11.01.1979 по даний час. Проживає одиноко (а.с. 8).
Згідно з довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району, Вінницької області» №421 від 03.09.2025, ОСОБА_2 перебуває на амбулаторному лікуванні з жовтня 2024 року з діагнозом: церебральний атеросклероз ХПМК ІІ ст., ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, СН ІІА-БД, сенсорна глухота ІІІ-ІVст. За станом здоров`я позивачу протипоказані психоемоційні навантаження (а.с. 7).
Позивач ОСОБА_2 зазначає, що причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті сина є її похилий вік (на час смерті сина їй виповнилося 84 роки), стан здоров`я: церебральний атеросклероз ХПМК ІІ ст., ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, СН ІІА-БД, сенсорна глухота ІІІ-ІVст., проживання у сільській місцевості у с. Біляни Могилів-Подільського району Вінницької області, а спадкова справа нотаріусом відкрита у м. Вінниці; про заведення спадкової справи щодо її сина вона дізналася тільки від онуків; через віддаленість від її місця проживання не знала як звернутися і до кого про прийняття спадщини.
За таких обставин вона просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном один місяць.

Позиція суду апеляційної інстанції
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Положеннями статей 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( стаття 1217 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені статтями 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:
1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини;
2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини;
3) ці обставини визнані судом поважними (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23 та від 17 березня 2026 року у справі № 359/2868/23).
Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22, від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23.
У постанові від 07 грудня 2023 року у справі № 548/2415/21 Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються індивідуально в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.
Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини (постанова Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 706/275/22).
Спірні правовідносини виникли внаслідок реалізації позивачем права на подання заяви про прийняття спадщини поза межами встановленого законом шестимісячного строку.
У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який за життя заповіту не залишив.
03.07.2024 ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 .
Померлий ОСОБА_5 є батьком відповідачів у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сином позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
До майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. 05.11.2024 було заведено спадкову справу №141/2024, згідно з матеріалами якої встановлено, що із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 звернулася 05.11.2024 дружина ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_4 .
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, позивач у поданій 05.09.2025 позовній заяві, посилається на її похилий вік (на час смерті сина їй виповнилося 84 роки), незадовільний стан здоров`я, в тому числі глухота, тривале амбулаторне лікування – з жовтня 2024 року і по теперішній час, одиноке та віддалене проживання в сільській місцевості, що не дозволяє звернутись до нотаріуса чи посадової особи місцевого самоврядування з відповідною заявою. 
У наявній в матеріалах справи довідці Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району, Вінницької області» № 421 від 03.09.2025, зазначено, що позивач перебуває на амбулаторному лікуванні з жовтня 2024 року з діагнозом: церебральний атеросклероз ХМПК ІІст., ІХС (ішемічна хвороба серця), атеросклеротичний кардіосклероз, СН (серцева недостатність) ІІА-БД, сенсорна глухота ІІІ-ІVст. За заключенням лікаря позивачу протипоказані психоемоційні навантаження. 
Отже станом на 03.09.2025 позивач перебуває на амбулаторному лікуванні безперервно з жовтня 2024 року з вищевказаним діагнозом, про що свідчить довідка вищевказаного лікувального закладу № 421 від 03.09.2025.
Син позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і вона навіть не змогла приїхати на його поховання, бо її нікому було привезти на похорони, оскільки її внук ОСОБА_3 на день смерті батька ОСОБА_5 був неповнолітнім, а інший внук ОСОБА_4 перебував за кордоном. 
Згідно з п. 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, зокрема, про прийняття спадщини.
В даному пункті мова йде про будь-яке повідомлення з відділення поштового зв`язку, яке відсутнє в селі Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області, що є загальновідомими відомостями. 
Колегія суддів бере до уваги, що позивач, через свій стан здоров`я, похилий вік, відсутність транспортного засобу та сторонньої допомоги, не в змозі була дістатися вчасно до нотаріуса та відділення поштового зв`язку, які знаходяться в іншому населеному пункті.
Таким чином, твердження апелянта про те, що позивач могла подати заяву за місцем проживання не відповідає обставинам справи, а тому місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність у позивача поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті її сина.
Більш того, суд першої інстанції доцільно звернув увагу на те, що сини спадкодавця, які є спадкоємцями першої черги та проживали разом з спадкодавцем на момент його смерті, не заперечували щодо задоволення позову та, відповідно, надання можливості старій матері спадкодавця прийняти спадщину.
Безпідставним є посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 235/6362/21, в якій суд касаційної інстанції зробив висновок про те, що необізнаність позивача про відкриття спадщини не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Натомість, у вказаній постанові Верховний Суд наголосив, що «Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна…». До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2023 року у справі № 548/2415/21.
Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи лише за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом. Збирання доказів не є обов`язком суду, крім випадків, коли це необхідно для захисту малолітніх, неповнолітніх або осіб з обмеженою дієздатністю, а також у випадках, передбачених ЦПК України.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини (пункти 54-57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилалася ОСОБА_2 , та загальновідомі обставини, суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, що причини, вказані позивачем, є тими непереборними обставинами, які перешкоджали їй протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.
Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.
Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявниці в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, місцевий суд надав належну правову оцінку наявним у справі доказам та взаємовідносинам сторін, за сукупності яких дійшов обґрунтованого і справедливого висновку про наявність підстав для визначення ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_5 , терміном один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили.
З огляду на встановлені судом поважні причини пропуску позивачем строку на прийняття спадщини, підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги щодо безпідставності застосування судом частини третьої статті 1272 ЦК України.
Аргументи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
Апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні цього спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року.

Головуючий          Ю. Б. Войтко

Судді:            М. В. Матківська

І. В. Міхасішин