ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 711/4688/25		
Провадження № 22-ц/821/123/26		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.
секретаря – Кукушкіної А. О.,

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
представник позивача – Македон Олександр Андрійович,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі по тексту АТ «Універсал Банк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивувало тим, що monobank - це проєкт АТ «Універсал Банк», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом, яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.
25.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Своїм підписом в Анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.
Отже, 25.12.2019 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 43000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з можливістю його коригування зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.
Станом на 27.11.2024 у відповідача наявне прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення підпункту 5.17 пункту 5 Розділу II Умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.
Банк 27.11.2024 направив повідомлення відповідачу про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходить та не вчиняє жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до пунктів 5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу». Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 , яка утворилася станом на 03.03.2025, становить 83004,31 грн та складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 83004,31 грн.
У зв`язку із вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 25.12.2019 у розмірі 83004,31 грн станом на 03.03.2025 та судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.09.2025 у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного сторонами 25.12.2019 (у вигляді підписаної Анкети-заяви). При цьому сама Анкета-заява не містить умов щодо узгодження сторонами внесення позичальником будь-яких процентів, а тому у позичальника виник обов`язок лише щодо повернення отриманого кредиту.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про належне погодження сторонами умов та порядку кредитування в частині розміру процентної ставки та строків здійснення періодичних платежів за кредитом, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача кредитної заборгованості, розмір якої обумовлений безпідставним нарахуванням та списанням Банком з рахунку відповідача процентів за період користування кредитним лімітом з 28.02.2021 по 01.09.2024 (85878,37 грн), є необґрунтованими та неправомірними, а відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Універсал Банк» 30.10.2025 подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та постановити у справі нове рішення, яким позовну заяву АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення Споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що Клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.
Зазначає, що Умови і правила, крім тих, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи. Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного ПІН-коду має постійний доступ.
Крім того, звертає увагу, що Умови і правила обслуговування, опубліковані на офіційному сайті Банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

Відзив на апеляційну скаргу 

15.12.2025 від представника ОСОБА_1 – адвоката Кучер Ю. В. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.09.2025 – залишити без змін.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено належним чином розмір заборгованості за кредитним договором. Позивачем не надано суду жодного доказу, які б доводили, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи Анкету-заяву, а відтак, відсутні підстави для того, щоб вважати умови та правила надання банківських послуг частиною укладеного між сторонами кредитного договору.
Суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення оцінив подані сторонами докази, здійснив всебічний, повний, об`єктивний розгляд справи та за результатами розгляду справи ухвалив законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог, встановлених нормами чинного законодавства. 

Фактичні обставини справи

25.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з Анкетою-заявою, в якій просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору про надання банківських послуг. У Анкеті-заяві засвідчено, що позичальник погоджується з тим, що така анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг і позичальник ознайомився зі змістом таких документів та отримав їх примірники у мобільному додатку. (а.с. 29, т. 1).
У пункті 3 Анкети-заяви зазначено, що позичальник беззастережно погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд у встановленому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, а також з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Пунктом 6 Анкети-заяви засвідчено генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем із зазначенням його ідентифікатора.
На підставі Анкети-заяви від 25.12.2019 позивачем було відкрито на ім`я відповідача відповідний поточний рахунок (тип рахунку «картка чорна»), спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_2 , яка є активною до червня 2028 року, що підтверджується відповідною довідкою Банку (а.с. 27, т. 1).
Згідно довідки від 03.03.2025 за картковим рахунком відповідача (номер картки НОМЕР_3 ) встановлювались різні розміри кредитного ліміту, а останній 09.10.2021 – 43000 грн (а.с. 28, т. 1).
Починаючи з 25.12.2019 відповідач активно користувався кредитними коштами та здійснював видаткові операції по картковому рахунку. При цьому, відповідач неодноразово користувався послугами Банку «Транзакція в розстрочку» та «Кредит готівкою», замовляючи відповідні послуги через додаток «Монобанк» з використанням електронного цифрового підпису, що підтверджується копіями відповідних заявок.
У зв`язку з використанням кредитних коштів Банком періодично з карткового рахунку списувались кошти на погашення процентів за користування кредитними коштами. З 01.09.2024 позивач припинив нарахування процентів на суму залишку кредитної заборгованості і станом на 03.03.2025, як і станом на 01.09.2024, за поточним рахунком на ім`я відповідача обчислюється кредитна заборгованість в розмірі 83004,31 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 7-16, т. 1) та випискою про рух коштів за поточним рахунком на ім`я відповідача (а.с. 18-26, т. 1).
27.11.2024 та 28.12.2024 позивачем направлялись відповідачу «пуш-повідомлення» через додаток «Монобанк» з вимогою сплатити прострочену заборгованість в сумі 83004,31 грн. 

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1 та 2 статті 633 ЦК України).
Оскільки умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі споживачу і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року зроблено наступні висновки про правильне застосування норм права: «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину».
Колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила обслуговування при наданні банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (25.12.2019) до моменту звернення до суду з указаним позовом (27.05.2025).
За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У справі, що переглядається, на підтвердження заявлених вимог, позивач надав до суду копію Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank, які набули чинності з 27.11.2021, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів по картці відповідача.
Частина 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» приписує, що у договорі про споживчий кредит зазначається, зокрема, таке: тип кредиту (п. 2), відсоткова ставка, її тип та порядок обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів (пункт 8), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору; усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту (пункт 9), загальний розмір наданого кредиту (пункт 3), строк, на який надається кредит (пункт 5).
Надані позивачем Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank та Умови і правила обслуговування, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 25.12.2019 підписанням Анкети-заяви, або в електронній формі.
При цьому, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.
Твердження позивача про те, що редакція Умов та Правил, що наявна у матеріалах справи може носити показовий характер та може доповнюватись позивачем є неприйнятними, оскільки для визначення які саме умови кредитного договору укладалися між сторонами, до матеріалів справи повинні долучатися ті Умови і Правила, які діяли на час укладення такого договору, у цій справі на 25.12.2019 та підписані відповідачем за допомогою електронного підпису.
АТ «Універсал Банк» не надало суду Умови і правила надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту, які були надані ним ОСОБА_1 через мобільний додаток та які були ним підписані накладенням електронного цифрового підпису.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що АТ «Універсал Банк» не довело належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, Паспорту споживчого кредиту шляхом використання його електронного цифрового підпису.
Підписана ОСОБА_1 . Анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання певної банківської послуги. Скаржник зазначав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі Анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку «Monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису.
Між тим аргументи апеляційної скарги про те, що відповідачу було надано послуги з кредитування дистанційно та всі документи, у тому числі, Умови та правила надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту, Тарифи підписані електронним цифровим підписом відповідача та отримані ним у мобільному додатку Monobank не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (в редакції на час виникнення правовідносин сторін) кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.
Пунктом 24 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що кваліфікований надавач електронних довірчих послуг - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг, діяльність якої відповідає вимогам цього Закону та відомості про яку внесені до Довірчого списку.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» довірчий список - перелік кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг та інформації про послуги, що ними надаються.
Приписами ст. 35 Закону України «Про електронні довірчі послуги» центральний засвідчувальний орган впроваджує, підтримує в актуальному стані та публікує на своєму офіційному веб-сайті Довірчий список, в якому міститься інформація про кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг разом з інформацією про кваліфіковані електронні довірчі послуги, які вони надають.
Довірчий список повинен впроваджуватися, підтримуватися в актуальному стані та публікуватися в безпечному режимі з обов`язковим додаванням електронної печатки центрального засвідчуваного органу у вигляді, придатному для автоматичної обробки.
Інформація, що міститься у Довірчому списку, є відкритою. Обов`язкові вимоги до Довірчого списку встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Довірчого списку затверджується головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг.
За інформацією з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, АТ «Універсал Банк» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг.
Отже, аргументи апеляційної скарги про надання відповідачу банківських послуг із застосуванням електронного цифрового підпису є неприйнятними.
Твердження в апеляційній скарзі, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті Банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення, а редакція Умов та правил, що наявні у матеріалах справи може носити показовий характер та може змінюватися позивачем є безпідставними, оскільки суперечать наведеним нормам матеріального права щодо оформлення договірних відносин сторін.
Також доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно всупереч приписам Закону України «Про електрону комерцію» послався на недоведеність з боку Банку, що саме надані Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил надання банківських послуг та Паспорту споживчого кредиту саме шляхом використання електронного цифрового підпису, як того передбачають вимоги Закону України «Про електрону комерцію».
Фактичне використання кредитної картки позичальником, що свідчить про визнання ним наявності між сторонами справи відповідних правовідносин, не дає суду можливість задовольнити позовні вимоги в цій справі в частині стягнення боргу за відсотками, оскільки відсутні погоджені сторонами умови для нарахування таких платежів. При цьому наявність правовідносин між сторонами під сумнів судом не ставиться.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що списання АТ «Універсал Банк» коштів в рахунок погашення заборгованості за процентами не свідчить про узгодження відповідачем умов про порядок сплати та розмір процентної ставки.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у визначеному ним обсязі та виникнення підстав для перерахунку заборгованості з урахуванням сум сплачених процентів в рахунок боргу, заявленого АТ «Універсал Банк».
Встановлено, що фактичне кредитування відповідача розпочалось з 25.12.2019 в межах кредитного ліміту 2000 грн, розмір якого згодом збільшувався і з 09.10.2021 складає 43000 грн. 
В матеріалах справи відсутні докази, що сторони обумовили у письмовому вигляді наявність у кредитора права на застосування процентної ставки до використаних кредитних коштів шляхом нарахування відповідних процентів та їх списання з рахунку. А відтак необґрунтованими є позовні вимоги про включення до складу заборгованості відповідача відсотків за весь період кредитування.
Станом на 01.09.2024 розмір заборгованості зафіксований позивачем в загальній сумі 83004,31 грн. При цьому, судом першої інстанції встановлено, що розмір тіла кредиту збільшений понад кредитний ліміт внаслідок обліку по картковому рахунку заборгованості з оплати нарахованих процентів за користування кредитним лімітом.
Аналіз виписки по поточному рахунку на ім`я відповідача свідчить, що за період користування відповідачем таким рахунком (25.12.2019 по 01.09.2024) сума витрат складає 412649,40 грн, а сума зарахувань – 329645,09 грн, а отже різниця між такими витратами та зарахуваннями складає 83004,31 грн, яка і є предметом позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції, а саме, що за період з 25.12.2019 по 01.09.2024 Банком нараховано відповідачу процентів на суму 86779,06 грн. При цьому, 27.02.2021 розмір кредитного ліміту по поточному рахунку відповідача було збільшено до 50 000 грн, а 28.02.2021 відповідачем було замовлено послугу «Транзакція в розстрочку», внаслідок чого п`ять транзакцій на загальну суму 10288,42 грн були переведені у розстрочку, що у сукупності надало можливість відповідачу здійснити грошовий переказ на суму 53679,44 грн за рахунок кредитних коштів, а відтак беззаперечним є факт отримання відповідачем відповідної суми кредитних коштів.
За період користування кредитними коштами з 28.02.2021 по 01.09.2024 сума нарахованих Банком процентів складає 85878,37 грн, а розмір облікованої Банком заборгованості відповідача складає 83 004,31 грн. 
В зв`язку з вищевикладеним суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що оскільки не встановлено обставин, які б свідчили про належне погодження сторонами умов та порядку кредитування в частині розміру процентної ставки та строків здійснення періодичних платежів за кредитом, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача кредитної заборгованості, розмір якої обумовлений безпідставним нарахуванням та списанням Банком з рахунку відповідача процентів за період користування кредитним лімітом з 28.02.2021 по 01.09.2024 (85878,37 грн), є необґрунтованими та неправомірними, а відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення в оскаржуваній його частині.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки його доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» –залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості –залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий   Л. І. Василенко

 Судді:         О. В. Карпенко

О. М. Новіков