Красилівський районний суд Хмельницької області 
ін. 31000 , м. Красилів , вул. Булаєнка, 4 	тел. (факс): 038 55 4 34 75	

_____________________________________________________________________________
  	  Справа №: 677/7/26	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.2026 	м.Красилів	

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Васільєв С.В., за участі секретаря судового засідання Шимкової Т.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Львів) стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , працюючого головним бухгалтером ДП ПРАТ «ОБОЛОНЬ» «КРАСИЛІВСЬКЕ», РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст.155-1 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 002194/205 від 23.12.2025  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , головний бухгалтер ДП ПРАТ «ОБОЛОНЬ» «КРАСИЛІВСЬКЕ» (код ЄДРПОУ 22985686) вчинив правопорушення, а саме: проведеним аналізом розрахункових документів суб`єкта господарювання, проведених через РРО (дані СОД РРО) фіскальні №3000901197 за період з 01.01.2023 по 30.11.2025, який здійснювали продаж алкогольних напоїв, при цьому у відповідній графі почекових даних РРО для реквізитів марки акцизного податку (далі - МАП) інформація про серію та номер МАП відображена в порушення форм: Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого Постановою КМ України від 27.12.2010 року №1251, із змінами та доповненнями, а саме: реквізити серій та номерів МАП — які відображені у фіскальних чеках не відповідають Штрих-кодам та QR-кодам, які зазначені на МАП, так згідно з абз. 3 п.226.9. ст. 226 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, алкогольні напої вважаються такими, що немарковані МАП. Таким чином, порушено п.2, 11 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та вказав, що триває процес оскарження вказаних контролюючим органом порушень. Подав до суду заяву, в якій просив долучити до матеріалів справи ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про відкриття провадження у адміністративній справі №380/2240/26 від 19.02.2026, згідно якої ДП ПРАТ «ОБОЛОНЬ» «КРАСИЛІВСЬКЕ» звернулося до суду з метою оскарження податкових повідомлень-рішень Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Львів), прийнятих за наслідками проведеної перевірки (на підставі акту, вказаного у протоколі).
Заслухавши особу та дослідивши матеріали справи, суд звертає увагу на таке.
Частиною першою статті 155-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Уповноваженими особами на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення до матеріалів справи долучено: протокол про адміністративне правопорушення №002191/205 від 23.12.2025 та акт фактичної перевірки №558/ж5/33-00-07-03-РРО/22985686 від 23.12.2025.
Однак у своїй практиці Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.
Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.
Крім того, відповідно до положень статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Положеннями пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З наведених норм права вбачається, що єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 155-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки. 
Враховуючи, що у спірному випадку тривала процедура адміністративного оскарження, а після неї розпочалась процедура судового оскарження, тобто винесені на підставі акту перевірки контролюючого органу податкові повідомлення-рішення (та, відповідно, порушення, вказані у ньому) є неузгодженими, а тому стверджувати про законність та обґрунтованість порушень немає підстав, отже акт перевірки не може бути визнаний доказом вини, в той же час інші докази, які б доводили вчинення цього правопорушення, в справі відсутні. До остаточного вирішення оскарження (адміністративного та/або судового) факт допущення правопорушення є невстановленим.
Відповідно, сам факт складання протоколу не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Так само й акт перевірки є лише документом, що фіксує певні обставини, проте не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює, не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суддя вважає, що відсутні підстави для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 38,155-1, 247, 276-280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області. 

Суддя 	С. В. Васільєв