Справа № 129/1105/26 
Провадження по справі № 1-кп/129/527/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" березня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді – ОСОБА_1 ,
розглянувши у приміщенні суду у м. Гайсин у спрощеному провадженні (порядку) без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження - обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 420260221200000013 від 28.01.2026 про обвинувачення:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кунка Гайсинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, відповідно до ст.89 КК України несудимого, - 
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164К України, -
Встановив:
 
ОСОБА_2 відповідно до відповідно до судового наказу Літинського районного суду Вінницької області від 04.09.2019 зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/3 від усіх його видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття.
Так, ОСОБА_2 , знаючи про необхідність сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , та сина ОСОБА_5 , але у розмірі, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в період часу з 01.03.2025 по 01.03.2026, являючись дієздатною та працездатною особою, отримуючи неофіційні доходи, мав можливість сплачувати аліменти, однак, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, аліменти щомісячно та в повному обсязі не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачене ст. 51 Конституції України, ст.ст.3,18,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), ратифікованою постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХІІ від 27.02.1991, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
ОСОБА_2 з метою ухилення від сплати коштів на утримання дитини (аліментів) в період з 01.03.2025 по 01.03.2026 умисно вчиняв дії, спрямовані на невиконання судового наказу, а саме злісно ухилився від сплати встановлених рішенням судовим наказом коштів на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.03.2026 у розмірі 48917 грн. 03 коп., що перевищує суму виплат більше ніж затри місяці.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Обвинувачений  ОСОБА_2 , захист якого здійснював захисник-адвокат  ОСОБА_6 , звернувся до суду із заявою, згідно із якою він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Законний представник потерпілої ОСОБА_3 та неповнолітні потерпілі  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з заявою, в якій вони зазначили, що не заперечують проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
За таких обставин, відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України суд визнає встановленими обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та підтверджують винуватість  ОСОБА_2 у скоєнні ним поставленого йому за вину кримінального правопорушення.
Цивільний позов не заявлено. 
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи покарання  ОСОБА_2 , суд за обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною враховує вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а пом`якшуючою покарання обвинуваченого обставинами враховує його щире каяття.
Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання  ОСОБА_2 враховує його особу, який є осудним, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, нарколога, є раніше номінально несудимим, розлученим, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, із середньою освітою, непрацюючим.
За таких встановлених обставин у їх сукупності, враховуючи характер скоєного кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком стосовно ст. 12 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, який є осудним, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, нарколога, є раніше несудимим, одружений, із середньою освітою, непрацюючим, беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164КК України, – суд визнає, що виправити  ОСОБА_2 і запобігти скоєнню ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених ч.2, п.4) ч.3 ст. 59-1 КК України, яке буде достатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та при цьому не порушить справедливий баланс між вказаними інтересами суспільства та правами  ОСОБА_2 . 
До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати. 
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -
Ухвалив:
 
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164КК України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Покласти на  ОСОБА_2 передбачені ч.2 та п.4) ч.3 ст. 59-1 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки  ОСОБА_2 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого  ОСОБА_2 не обирати.
Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Гайсинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: