ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 квітня 2026 року	Справа №640/39329/21 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (вул. Хороброго Святослава, 5А, м. Київ, 03151, код ЄДРПОУ 44096797) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

УСТАНОВИВ:

30.12.2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, в якій, з урахуванням заяви про уточнення прозовних вимг (Вх.№42637/25 від 26.05.2025) позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 05.04.2021 року № 1555185-2410-1031.
08.04.2022 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до абз.1, 4 п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276,статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
27.01.2025 зазначена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на супровідному листі, та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями остання передана для розгляду судді Рищенку А.Ю.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є власником нерухомого майна, а саме: готелю загальною площею 857,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . ГУ ДПС у Київській області 05.04.2021 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 1555185-2410-1031, яким визначено суму податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб. Однак, вважає вказане податкове повідомлення рішення протиправним, оскільки права на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, не оформлені, а отже не можна вважати платником земельного податку в розумінні статті 269 ПКУ до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог Податкового кодексу України не повинна сплачувати земельний податок.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу № 640/39329/21 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
20 липня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовнк заяву, в якому зазначено, що відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) платниками земельного податку є землекористувачі, а відповідно до ст. 270 ПКУ об`єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. До Ірпінського управління ГУ ДПС у Київській області листом від 02.06.2020 № 8343/9/10-36-56) звернулась Бучанська міська рада з проханням нарахувати земельний податок позивачу, використовує комунальну земельну ділянку (кадастровий номер 3210800000:01:047:0197), а саме для обслуговування готелю. Відповідно до відомостей, занесених у інформаційні системи ДПС, ОСОБА_1 до Бучанського міського бюджету сплачувався лише податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується власниками нежитлових об`єктів. ІКП з орендної плати - відсутні, договір оренди Бучанською міською радою не надавався та жодних нарахувань Позивачем з орендної плати за користування земельною ділянкою 3210800000:01:047:0197 не проводилось, жодних сплат до Бучанського міського бюджету за оренду земельної ділянки 3210800000:01:047:0197 через казначейство не здійснювалось. Враховуючи вищезазначене та витяг про нормативну грошову оцінку № 03-17/450-18, наданий разом з листом Бучанської міської ради контролюючим органом, ОСОБА_1 було розраховано та сформовано податкове зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб, як постійному користувачу земельною ділянкою 3210800000:01:047:0197 загальною площею 0,3855 га, а саме ППР від 05.04.2021 № 1555185-2410-1031 на загальну суму 154651,46 гривень. Вищезазначене податкове повідомлення-рішення було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ШКІ 0820504746680), який повернувся за закінченням терміну зберігання та відповідно до ст. 42 ПКУ вважається врученим належним чином. Розрахунок зобов`язань за 2021 рік відбувся з урахуванням відомостей про нормативно- грошову оцінку, яка згідно витягу № 03-17/450-18 складає 3093029,18 гривень та відповідних рішень Бучанської міської ради про встановлення ставок земельного податку, яка для земельних ділянок з цільовим призначенням “Для будівництва інших будівель громадської забудови” що перебувають у користуванні громадян складає 5%: 3 093 029,18*5%=154 651,46 гривень.
25.02.2025 від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечував проти задоволення позовної заяви. Свою позицію мотивував тим, що статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що. використання землі в Україні 6 платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Порядок та строки сплати земельного податку регулюються Податковим кодексом України. ОСОБА_1 оскаржується податкове повідомлення-рішенняна земельну ділянку: - Київська обл., м. Буча, вулиця Михайловського, земельна ділянка 59 Б 3210800000:01:047:0197 для будівництва інших будівель громадської забудови. На підставі листа Бучанської міської ради ОСОБА_1 було розраховано та сформовано податкове зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб, як постійному користувачу земельною ділянкою 3210800000:01:047:0197 загальною площею 0,3855 га, а саме ППР № 1555185-2410-1031 від 05.04.2021 на суму 154651,46 грн. Розрахунок зобов`язань за 2021 рік відбувався з урахуванням відомостей про нормативну грошову оцінку, яка складає 3093029,18 грн. та відповідних рішень Бучанської міської ради про встановлення ставок земельного податку, яка для земельних ділянок з цільовим призначенням “Для будівництва інших будівель громадської забудови” що перебувають у користуванні громадян складає 5%. Отже розрахунок зобов`язань за 2021 рік: 3093029,18*5%=154651,46 грн. Відповідно до рішення Бучанської міської ради “Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території міста Буча на 202 І рік” № 5009-80-УІІІ від 25.06.2020 ставка податку земельних ділянок, які мають цільове призначення “для будівництва інших будівель громадської забудови” за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Підсумовуючи вищевикладене у своїй сукупності, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.04.2021 № 1555185-2410-1031 прийняте відповідно до вимог чинного законодавства України.
01.07.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких підтримано позицію, викладену у відзивах на позов.
16.07.2025 від представника позивача надійшла відповідь на пояснення, в якій підтримано позицію, викладену у позовній заяві.
Згідно з ч. ч.5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 з 24.05.2011 року є власником нерухомого майна, а саме: готелю загальною площею 857,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності підтверджується Витягом з державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Зазначене майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,3855 га (кадастровий номер 3210800000:01:047:0197), яка є власністю Бучанської міської ради Київської області.
05.04.2021 відповідачем сформовано податкове повідомлення рішення «форми Ф» № 1555185-2410-1031, яким визначено суму податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб у розмірі154651,46 за податковий період 2021 року.
Позивач, не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 05.04.2021 року № 1555185-2410-1031, вважаючи його протиправним, прийнятим за відсутності правових підстав, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.
Відповідно до пункту 14.1.147 статті 14 Податкового Кодексу України, плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового Кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Відповідно до статті 270 Податкового Кодексу України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Відповідно до пункту 285.1 статті 285 Податкового Кодексу України, базовим податковим періодом для плати на землю є календарний рік.
Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є, зокрема, дані державного земельного кадастру; дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувся після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Абзацом 1 пункту 287.1 статті 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з абзацом другим пункту 287.1 статті 287 ПК України у разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Відповідно до пункту 287.6 статті 287 Податкового Кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
За правилами ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2).
Згідно з ч.4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.
Відповідно до ч.7 ст.120 ЗК України у випадках та порядку, визначених частинами першою і другою, абзацами першим і другим частини третьої, частиною четвертою, абзацами першим і другим частини п`ятої цієї статті, документи, що підтверджують набуття права власності, права оперативного управління, господарського відання на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва чи частку у праві спільної власності на такий об`єкт), є підставою для державної реєстрації переходу до набувача права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.
Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України, згідно з якими до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Пунктом “е” частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
У разі набуття права власності на нерухоме майно, що розміщене на земельній ділянці, та неоформлення права користування на таку земельну ділянку обов`язок зі сплати земельного податку виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що розміщене на цій землі, адже якщо особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на земельній ділянці, то до неї як набувача переходить право користування земельною ділянкою. Водночас землекористувач має сплачувати плату за землю за фактичний період використання землі у поточному році.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 у справі №808/2684/15.
Отже позивач є власником готелю, за земельну ділянку під яким ГУ ДПС у Київській області оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням нарахувало земельний податок. Незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належним йому на праві власності нежитловим приміщенням, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 ст. 5 ПК України, обов`язок із сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Аналогічна позиція висловлювалася Верховним Судом України у постановах від 07 липня 2015 року у справі №826/12388/13-а, від 24 листопада 2015 року у справі №826/14303/13-а та від 02 грудня 2015 року у справі №826/3130/15, а також Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07 грудня 2023 року у справі №160/16601/20.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржує податкове повідомлення-рішення, яким визначено податкове зобов`язання з земельного податку, а саме на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 3210800000:01:047:0197 для будівництва інших будівель громадської забудови.
На підставі листа Бучанської міської ради ОСОБА_1 було розраховано та сформовано податкове зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб, як постійному користувачу земельною ділянкою 3210800000:01:047:0197 загальною площею 0,3855 га, а саме ППР № 1555185-2410-1031 від 05.04.2021 на суму 154651,46 грн.
Розрахунок зобов`язань за 2021 рік відбувався з урахуванням відомостей про нормативну грошову оцінку, яка складає 3093029,18 грн. та відповідних рішень Бучанської міської ради про встановлення ставок земельного податку, яка для земельних ділянок з цільовим призначенням “Для будівництва інших будівель громадської забудови” що перебувають у користуванні громадян складає 5%.
Отже розрахунок зобов`язань за 2021 рік: 3093029,18*5%=154651,46 грн.
Відповідно до рішення Бучанської міської ради “Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території міста Буча на 202 І рік” № 5009-80-УІІІ від 25.06.2020 ставка податку земельних ділянок, які мають цільове призначення “для будівництва інших будівель громадської забудови” за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Таким чином, відповідачем не вчинено протиправних дій, які призвели для безпідставного прийняття оскаржуваного рішення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтуються на нормах податкового законодавства та не підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок про те, що позовна заява задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (вул. Хороброго Святослава, 5А, м. Київ, 03151, код ЄДРПОУ 44096797) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко