Справа № 191/407/26 
Провадження № 1-кп/191/24/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Синельникове 
Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_3 
захисника – ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026041390000020 від 06 січня 2026 року та угоду про визнання винуватості за обвинуваченням  ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
14.09.2023 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.4 ст.186, із застосуванням положень ст.69 КК України до покарання у виді 4 років до позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
23.01.2025 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 104, 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
17.12.2025 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.71 КК України, до остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому Указом Президента України №73 7/2023 від 06.11.2023 продовжено строком на 90 діб до 03.02.2026).
Законом України № 2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03 березня 2022 року внесено зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема ч. 4 ст. 186 після слів «у великих розмірах» доповнена словами «чи в умовах воєнного або надзвичайного стану».
Судом встановлено, що 01.01.2026 у період часу з 11:00 години по 12:00 годину (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , перебував поблизу магазину «Каскад», що розташований по вул. Гоголя, м.Синельникове, Дніпропетровської області, де під приводом здійснення телефонного дзвінка отримав від ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Redmі 14С Міdnight Black 8gb», імей1: НОМЕР_1 , імей26 НОМЕР_2 , який належить останньому.
Після того, як ОСОБА_5 отримав мобільний телефон «Redmі 14С Міdnight Black 8gb», у нього раптово виник прямий злочинний умисел, направлений па відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Далі, ОСОБА_5 реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи поряд з власником мобільного телефону, не приховуючи свого наміру протиправного заволодіння майном, не реагуючи на вимоги потерпілого ОСОБА_6 повернути мобільний телефон, усвідомлюючи суспільно небезпечний та відкритий характер своїх дій, не повернув ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон «Redmі 14С Міdnight Black 8gb», імей1: НОМЕР_1 , імей26 НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору та залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 5 298 гривні 30 копійок.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України.
23 січня 2026 року між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026041390000020 від 06 січня 2026 та ОСОБА_5 , за участю захисника – адвоката ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КК України, яка скріплена підписами сторін, та згідно умов якої ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення. Сторонами узгоджено обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено. А також узгоджено вид та міру покарання: за ч. 4 ст. 186 КК України - у виді 7 (семи) років позбавлення волі. Відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду від 17.12.2025 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_5 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в рахунок призначеного вироком суду покарання, строк його попереднього ув`язнення, з 19.01.2026 року (день фактичного затримання) по день набрання вироком суду законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв у розкриттю кримінального правопорушення. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, заявивши при цьому, що наслідки укладення такої він розуміє в цілому та зобов`язується в подальшому не вчиняти нових злочинів. А також пояснив, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ОСОБА_5 та прокурором. 
В судове засідання потерпілий не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 він не має, просить призначити покарання на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, в тому числі, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, які згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України. У ч.1 ст.475 КПК України зазначено, що суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Суд заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що  ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості. 
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, обставини справи.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбаченими ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України – не встановлені.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не лише тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Також при призначенні покарання суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Згідно із ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України, 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані з залученням експерта підлягають стягненню з ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 124, 314, ч. 2 ст.373, ст. ст.374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2026 року, укладену між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026041390000020 від 06 січня 2026 та ОСОБА_5 , за участю захисника – адвоката ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі. 
Відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_5 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в рахунок призначеного вироком суду покарання, строк його попереднього ув`язнення, з 19.01.2026 року (день фактичного затримання) по день набрання вироком суду законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з 19.01.2026 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_8 , р/р: IBAN НОМЕР_3 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №17/26 від 07.01.2026 року в розмірі 400 грн. 00 коп.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Redmі 14С Міdnight Black 8gb», у корпусі чорного кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей26 НОМЕР_2 , залишити за належністю у ОСОБА_6 (т.2 а.с.35-36).
Роз`яснити  ОСОБА_5  про те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

 Суддя	  ОСОБА_1