Справа № 766/12355/25
н/п 2-а/766/196/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2026
20 березня 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді   Булах Є.М.,
справа №766/12355/25; провадження№2-а/766/196/26
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового позовного провадження справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє представник за ордером адвокат Голісова Наталя Миколаївна(РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса)(ЄДРПОУ: 34906792, місцезнаходження: 65008, Одеська область, м. Одеса, вул.. Танцюри Євгенія, буд. 42) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
Вимоги позивача
11 серпня 2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просив суд:
визнати протиправною та скасувати постанову №6537 від 12.04.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого у виді штрафу у сумі 17 000,00 грн;
провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити;
поновити позивачу строк звернення до суду із позовом;
судові витрати стягнути з відповідача.

Позиція позивача
Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову №6537 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000,00 грн. 
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучі належним чином оповіщений повісткою №2675078, сформованою реєстром «Оберіг» про необхідність явки 07.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд до 11.04.2025, коли був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що підтверджується даними реєстру «Оберіг» та виявлено протоколом від 11.04.2025 року, а тому постановлено визнати його винним у скоєнні адмінправопорушення та притягнути його до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Так, позивач зазначає, що повістку не отримував. Крім того, 10.07.2024 позивач оновив дані через Центр надання адміністративних послуг, а 16.12.2024 пройшов військово-лікарську комісію.
Так, позивач зазначає, що повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних не отримував. Крім того, 10.07.2024 позивач оновив дані через Центр надання адміністративних послуг, а 16.12.2024 пройшов військово-лікарську комісію, про що внесено відповідну відмітку до військового квитка позивача та 16.12.2024 року позивач повторно оновив свої данні у Центрі надання адміністративних послуг відомості про що відображаються у застосунку Резерв + від 10.01.2025 року в якому зазначено «Військовозобовязаний. Дані уточнено вчасно».
09.04.2025 у застосунку Резерв + у червоній стрічці з`явилося повідомлення про те, що виникла помилка та останньому необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10.04.2025 року з`явившись до ІНФОРМАЦІЯ_2 та надавши всі необхідні документи для перевірки від представників ІНФОРМАЦІЯ_2 дізнався, що йому необхідно прийти 11.04.2025 року до них.
11.04.2025 року з`явившись до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач з`ясував, що йому у березні 2025 року було надіслано повістку для уточнення даних на що позивач співробітникам пояснив, що ніякої повістки не отримував, проживає за місцем реєстрації, свої данні оновив вчасно, про що надав відповідні пояснення.
З 11.04.2025 року по 01.08.2025 у вкладці «Сповіщення» та червоній стрічці при оновленні за стосунку Резерв+, будь-які сповіщення не надходили.
Про розгляд 12.04.2025 року адміністративної справи у ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно нього та притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. позивач не знав. Жодного повідомлення з викликом з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 на засідання не отримував.
Про наявність оскаржуваної постанови позивачу стало відомо 01.08.2025 року з постанови про відкриття виконавчого провадження №78611987 від 15.07.2025 про стягнення 34 000,00 грн. та стягнення виконавчого збору у сумі 3 400,00 грн., як отримана позивачем рекомендованим листом Укрпошти 01.08.2025 року.
Крім того, у оскаржуваній постанові до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак згідно паспортних даних позивач має прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Посилається на недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, що тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної постанови та є підставою для її скасування.
Позиція відповідача
01.09.2025 року представник ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_3 подав відзив на адміністративний позов.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що в системі «Оберіг» була згенерована та направлено ОСОБА_1 централізовано « ІНФОРМАЦІЯ_5 » повістка №2675087 про необхідність явки до ТЦК та СП 07.03.2025.
Згідно системи «Оберіг» зазначена повістка вважається врученою так як згідно трекінгу поштового відправлення №0610233685227 вона повернута 15.03.2025 з відміткою «Одержувач відсутній за вказаною адресою».
11.04.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучі належним чином оповіщений повісткою про необхідність явки 07.03.2025 до  ІНФОРМАЦІЯ_3 , на вказаний виклик не з`явився, в зв`язку із чим був оголошений у розшук, доки був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Гр. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 12.04.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується його власним підписом.
При складанні протоколу ОСОБА_1 надав пояснення, що повісток не отримував.
Постановою від 12.04.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 гр.. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. 
Постанова, що оскаржується, була направлена поштою ОСОБА_1 в травні 2025 року.
Відповідач вважає позовні вимоги незаконними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог або залишити позов без розгляду у зв`язку із пропуском строку на звернення до суду.

Позиція позивача у відповіді на відзив.
10.10.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача вважав доводи сторони відповідача викладені у відзиві на позовну заяву безпідставними та такими, що не ґрунтуються та не відповідають вимогам чинного законодавства України. Суперечать основоположним принципам верховенства права та з якими позивач не погоджується з підстав викладених у відповіді на відзив.
Підтримав обставини та підстави викладені у позовній заяви, позовні вимоги просив задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання у справі.
28.08.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення судового засідання.
01.09.2025 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 Ярослава Ващука на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.
30.09.2025 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання.
10.10.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.
13.10.2025 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання.
25.11.2025 року від представника позивача Голісової Н.М. через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. При ухваленні рішення просив врахувати викладені фактичні обставини у позовній заяві, відповіді на відзив та додані матеріали до позовної заяви.
У час призначений для розгляду справи учасники справи не з`явилися, представник позивача подала заяву про проведення розгляду справи без участі представника, просила врахувати раніше подані заяви по суті справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Про причини неприбуття суд не повідомив. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Частиною 5 ст. 205 КАС України визначено, що у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта(ч.9 ст. 205 КАС України).
З урахуванням положень ст.205 КАС України, належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання, заяви позивача про розгляд справи без його участі та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні без сторін, суд постановляє про розгляд справи у письмовому провадженні без участі сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду із позовом.
У позовних вимогах представник позивача просить суд поновити позивачу строк звернення до суду врахувавши обставини відсутності доказів отримання позивачем оскаржуваної постанови у строки та спосіб визначений законом, та вважати їх поважними, поновивши позивачу строк на звернення до суду із позовом. 
Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку позивачу на звернення до суду із позовом, суд зазначає наступне.
Строки звернення до суду визначенні ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом, або іншими Законами.
Згідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення(постанови), а щодо рішень(постанов) у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). 
З урахуванням положень ст.ст. 122,123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу наведених у заяві доводів і з того, чи мав скаржник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.
Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.
Як вбачається з оскаржуваної постанови позивач її не отримував, на другій сторінці постанови зазначено, що постанова направлена позивачеві через Укрпошту та наявний штамп, на якому міститься дата «28.05.2025» та вих. №10/6337, тобто оскаржувана постанова направлена відповідачем позивачеві після набрання нею законної сили.
Доказів направлення оскаржуваної постанови позивачеві удень її постановлення або на наступний день після її ухвалення та/або у строки визначенні законодавством відповідачем не надано.
В свою чергу, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що оскаржувана постанова отримана ним вже після набрання нею законної сили від Дніпровського відділі ДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження №78611987.
Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Виходячи із обставин, викладених вище, суд дійшов висновку, що доводи позивача/представника про поважність причин пропуску строку звернення до суду є обґрунтованими, а тому суд визнає їх поважними, з огляду на що поновлює пропущений позивачем строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Обставини встановлені судом.
12.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №6537 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП виявленого протоколом від 11.04.2025 року.
11.04.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучі належним чином оповіщений повісткою про необхідність явки 07.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд до 11.04.2025 року, коли прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
По факту правопорушення особа, що притягується до адміністративної відповідальності пояснив, що повістку не отримував.
Особі, що притягується до адміністративної відповідальності було роз`яснено його права та обов`язки, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 12.04.2025 о 10.00 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується власним підписом.
При складанні протоколу ОСОБА_1 надав пояснення, що повісток не отримував.
На підставі виявленого протоколом від 11.04.2025 року правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 12.04.2025 року винесено постанову №6537. 
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучі належним чином оповіщений повісткою №2675078, сформованою реєстром «Оберіг» про необхідність явки 07.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд до 11.04.2025, коли був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що підтверджується даними реєстру «Оберіг» та виявлено протоколом від 11.04.2025 року.
На підставі оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення від 12.04.2025 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адмінправопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. 
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії опису вкладення у цінний лист з №0610233685227 на якому міститься інформація: прізвище, ім`я та по-батькові « ОСОБА_1 », адреса одержувача « АДРЕСА_1 » та вміст поштового відправлення «повістка №2675078», відправник ОСОБА_2 , 25.02.2025.
Відповідно до трекінгу відстеження поштового відправлення 0610233685227 лист був направлений з міста Києва 28.02.2025.
Згідно витягу із застосунку «Резерв+», який сформовано 01.08.2025 року з електронного кабінету військовозобов`язаного ОСОБА_1 , дата уточнення даних 10.01.2025, наявна відмітка про те, що дані оновлено вчасно, а також наявна інформація про проходження військово-лікарської комісії 16.12.2024.
З позиції позивача постанова не відображає дійсних обставин справи, складена із порушенням норм КУпАП, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не містить доказів вчинення інкримінованого правопорушення.
З поданого представником відповідача відзиву на позовну заяву встановлюється, що відповідач заперечує проти позовних вимог.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.
Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за частиною 3 статті 210-1КУпАП .
Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію; повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, вчинене в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Суд зазначає, що в контексті спірних правовідносин визначальним для кваліфікації дій позивача, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, є факт його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою №2675078, сформованою реєстром «Оберіг», що відповідає обставинам викладеним у оскаржуваній постанові.
Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду
Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено обов`язки громадян під час мобілізації, зокрема:
-військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз.8 ч.3 ст.22).
Відповідно до п. 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі Порядок №560 в редакції на день вручення повістки) виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Пунктом 29 Порядку №560 встановлено, що у повістці зазначаються:
прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка;
найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку;
мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
місце, день і час явки за викликом;
найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою;
прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
реєстраційний номер повістки;
роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Відповідно до абзацу 1 пункту 30 Порядку №560 повістка формується за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або бланк повістки заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу.
Абзацом 4 пункту 30 Порядку №560 встановлено, що реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із пунктом 30-1 Порядку №560 кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код).
Пунктом 30-2 Порядку №560 передбачено, що повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:
централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення;
Згідно із приписами пункту 30-3 Порядку №560 уразі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.
В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.
Відповідно до пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Правила надання послуг поштового зв`язку затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) ) (далі – Правила) встановлюю порядок пересилання поштових відправлень.
Абзац 2 пункт 16 Правил передбачає, що повістка або у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками “Повістка ТЦК”, “Вручити особисто”.
Абзац 2 пункту 17 Правил встановлює, що послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
Згідно із абзацом 2 пункту 82 Правил рекомендовані листи з позначкою “Повістка ТЦК” під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою “Повістка ТЦК”.
Абзацом 4 цього пункту визначено, що якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою “Повістка ТЦК”, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку “адресат відсутній за зазначеною адресою”, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
З матеріалів справи не можливо встановити наявність чи відсутність на конверті (опису) із повісткою контактний номер телефону позивача, що у свою чергу, унеможливлює стверджувати про належне чи не належне виконання обов`язку листоноші інформувати адресата про надходження повістки засобами телефонного зв`язку.
Разом з цим, в матеріалах справи відсутня копія повідомлення ф. 22, із проставленням позначки «Повістка ТЦК», відмітки про причину невручення, та зазначенням на зворотному боці відправлення дати вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки.
Відтак, в матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення спроб вручення повістки позивачеві шляхом телефонного дзвінку на його мобільний номер або шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляється позначка «Повістка ТЦК».
Суд констатує, що невиконання органом поштового зв`язку своїх обов`язків та не здійснення відповідачем перевірки належного оповіщення військовозобов`язаного про необхідність з`явитись до ТЦК та СП, не можна покладати на позивача, в діях якого відсутні ознаки протиправності, негативних наслідків.
Крім того, відповідно до пункту 6.8. Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Документи» затвердженого Наказом АТ «Укрпошта» від 19.08.2021 № 135 (зі змінами), при прийманні відправлень Документи з описом вкладення відправник заповнює бланк опису у двох примірниках. Працівник ОПЗ перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох його примірниках і проставляє відбиток календарного поштового штемпеля. Один примірник опису вкладається до відправлення Документи, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник ОПЗ повинен зазначити номер відправлення Документи. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до відправлення Документи, вартість вкладення (предметів) може не зазначатися.
Як вбачається з опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення, який наданий відповідачем до суду, на ньому відсутній підпис працівника пошти, який перевірив відповідність вкладення опису, та відсутній відбиток календарного поштового штемпеля.
З огляду на невідповідність опису вкладення у рекомендоване поштове відправлення, що наданий відповідачем, Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Документи» суд вважає такий доказ неналежним та не приймає його до уваги.
Крім того, проведеною перевіркою судом на офіційному сайті АТ «Укрпошта» перевірено у трекінгу відстеження поштового відправлення №0610233685227. За результатами перевірки встановлено, що дані про відправлення за номером 0610233685227 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.
Будь-які процесуальні та/або процедурні порушення, пов`язані із самим оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу між інтересами особи, яка звинувачується у правопорушенні, та суспільними (публічними) інтересами. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 210/5129/17 та від 20 травня 2022 року у справі № 340/370/21.
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Такі висновки були висловлені також Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №813/1790/18 та підтримані, зокрема, у постанові від 16 листопада 2023 року у справі №300/3110/20.
В контексті наведеного, суд вважає за доречне звернути увагу на суттєвий розмір штрафу, що у свою чергу, покладає на відповідача вимогу належним чином пересвідчитись у сповіщенні особи про необхідність прибути за викликом. Підставою для накладення адміністративного стягнення може бути визнана виключно умисна поведінка направлена на ухилення від обов`язку прибути по повістці. Відсутність же доказів обізнаності особи про існування повістки, за умови її добросовісної поведінки, не може бути підставою для накладення адміністративного стягнення.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність в даній справі факту належного оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ТЦК та СП з метою уточнення даних.
Крім того, за обставинами цієї справи, встановлено, що ОСОБА_1 , через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста дані у за стосунку «Резерв+» оновлено вчасно.
Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.
Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем допущено неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, а оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно дубліката квитанції №TMTM-K72M-UEFE від 09.08.2025 року позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 605, 60 грн.
З огляду на положення ст. ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог, на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_6 підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме 605,60 грн.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Поновити  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )  строк звернення до суду із позовом.
Адміністративний позов  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса)(ЄДРПОУ: 34906792, місцезнаходження: 65008, Одеська область, м. Одеса, вул.. Танцюри Євгенія, буд. 42) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення №6537 від 12.04.2025 року про визнання винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )  адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000, 00 грн. – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про визнання винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )  адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000, 00 грн. – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень  ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )  судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.
Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.
Дата складання повного тексту рішення 20.03.2026 року.

Суддя	Є. М. Булах