П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/27723/25	

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г. В., Федусика А.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 у справі № 420/27723/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.08.2025 № 154750013761, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 02.01.2008 по 30.06.2025, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням кратності стажу роботи з 02.01.2008 по 30.06.2025 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 19.07.2025;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968,96 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення відповідача є протиправним оскільки йому протиправно не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 02.01.2008 по 30.06.2025.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. 
Представник третьої особи надав пояснення щодо позову в яких зазначено, що до пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано періоди роботи згідно довідки №01-01-10/1255 від 30.07.2025 виданої КНП «Міський Психіатричний Диспансер», оскільки довідка не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), а саме зазначено посилання на Списки, які не були чинними в період роботи. З урахуванням наведеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області при визначенні права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-IV діяло в межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством, як того вимагає ст. 19 Конституції України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 17.12.2025 у справі № 420/27723/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.08.2025 № 154750013761, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 02.01.2008 по 30.06.2025 відповідно до довідки №01-01-10/1255 від 30.07.2025 виданої КНП «Міський Психіатричний Диспансер» в подвійному розмірі та повторно розглянути заяву від 30.07.2025, про призначення пенсії за віком, та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду.
Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 968,96 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовив.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивачки оформлена належним чином.
Як зазначив, суд позивачем надано документи про особливий характер роботи чи умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії (матеріали атестації робочого місця), а відтак, відповідач протиправно не врахував вказані періоди роботи позивачки до її пільгового стажу за Списком №2.
Водночас суд вказав, що для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 02.01.2008 по 30.06.2025 відповідно до довідки №01-01-10/1255 від 30.07.2025 виданої КНП «Міський Психіатричний Диспансер» в подвійному розмірі та повторно розглянути заяву від 30.07.2025, про призначення пенсії за віком, та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що оскаржуване рішення про відмову у призначені пенсії є законним та обґрунтованим, позаяк, позивачкою не надано доказів атестації робочого місця за спірний період.
Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.07.2025 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV.
Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію – Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області , яке було уповноважене розглянути подану Позивачем заяву.
На підставі заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Львівській області винесено Рішення № 154750013761 від 06.08.2025 про відмову позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Після перевірки наданих позивачкою документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області було встановлено, що вік позивачки - 52 роки, страховий стаж становить - 35 років 00 місяців 27 днів та пільговий стаж не підтверджено.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви:
До страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно доданим документам.
До пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано періоди роботи згідно довідки №01-01-10/1255 від 30.07.2025 виданої КНП «Міський Психіатричний Диспансер», оскільки довідка не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), а саме зазначено посилання на Списки, які не були чинними в період роботи. Вважаючи вищевказану бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час звернення позивача із заявою).
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.2 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Вказана норма набула чинності з 01.10.2017.
Як правильно встановлено судом першої інстанції з довідки №01-01-10/1255 від 30.07.2025 виданої КНП «Міський Психіатричний Диспансер, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ), дійсно була прийнята на роботу до Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» на посаду медичної сестри 02.01.2008 наказ від 02.01.2008 р. №1-к). 
На цій посаді працювала повний робочий день в Комунальній установі «Міський психіатричний диспансер» і за період з 02.01.2008 по 05.02.2008 виконувала функції по обслуговуванню на амбулаторному прийомі та диспансерному нагляду психіатричних хворих за професією, посадою медичної сестри, що передбачена п. 28 Розділу XVII Списку за Додатком 2 Постанови КМУ від 13.05.2003 №679. Код КП 3231.
За період з 02.01.2008 по 05.02.2008 переведена на посаду головної медичної сестри КУ «Міський психіатричний диспансер» 06.02.2008 (наказ від 06.02.2008 №12-к). На цій посаді працювала повний робочий день і за період з 06.02.2008 по 16.02.2020 виконувала функції по керівництву середнім та молодшим персоналом установи та загальному забезпеченню якості надання медичної допомоги пацієнтам за професією головної медичної сестри, що передбачена п. 28 Розділу XVII Списку за Додатком 2 Постанови КМУ від 13.05.2003 №679. Код КП 1229.5
Додаткові відомості: КУ «Міський психіатричний диспансер» (код ЄДРПОУ 35357187) знаходився у комунальній власності м. Одеси.
Згідно з атестацією робочого місця, головна медична сестра КУ «Міський психіатричний диспансер» працює в особливих умовах праці, тому, згідно з Постановою КМУ від 17.11.1997 №1290 (Додаток 2), головна медична сестра має право на додаткову відпустку за особливий характер праці 18 календарних днів та право на підвищення посадового окладу на 25% згідно з пп 2.4.5 Умов №308/519.
На підставі рішення Одеської міської ради від 06.02.2020 №5688-VII Комунальна установа «Міський психіатричний диспансер» реорганізована у Комунальне некомерційне підприємство «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради. КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 35357187) знаходиться у комунальній власності м. Одеси.
З 17.02.2020 переведена на посаду головної медичної сестри КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР (наказ від 14.02.2020 № 2-к), де і працює по теперішній час. На цій посаді в Комунальному некомерційному підприємстві «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради працювала повний робочий день і за період з 17.02.2020 по теперішній час виконувала функції по керівництву середнім та молодшим персоналом підприємства та загальному забезпеченню якості надання медичної допомоги пацієнтам за професією головної медичної сестри, що передбачена п. 28 Розділу XVII Списку за Додатком 2 Постанови КМУ від 13.05.2003 №679. Код КП 1229.5
Додаткові відомості: згідно з атестацією робочого місця, головна медична сестра КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР працює в особливих умовах праці, тому, згідно з Постановою КМУ від 17.11.1997 №1290 (Додаток 2), головна медична сестра має право на додаткову відпустку за особливий характер праці - 18 календарних днів та право на підвищення посадового окладу на 25% згідно з п.п. 2.4.5 Умов №308/519.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наведена норма Закону № 1788-XII кореспондується із положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії (далі - Порядок № 637), відповідного до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Стосовно доводів пенсійного органу про те, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону № 1788-XII стосується наявного стажу роботи до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності Законом №1058-IV, суд зазначає про таке.
Так, за змістом п.2 розділу XV прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно із п.3 ст.40 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками №1 і №2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Приписами ч.2 ст.24 Закону №1058 передбачено, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
При цьому, як зазначено в частині 3 вказаної статті, страховий стаж ураховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, зокрема, за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Вимогами п.4 ст.24 Закону №1058-IV установлено, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Як зазначалось вище апеляційним судом, відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Суд зауважує, що редакція ст. 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час.
При цьому стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст.60 Закону № 1788-XII та не зупиняє її дію. Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
За наведеного, на думу колегії суддів, суд першої інстанції правильно виснував, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону № 1788-XII, не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 грудня 2018 року у справі № 310/385/17(2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі № 485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі № 689/872/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17.
З огляду на викладене, враховуючи, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивачки оформлена належним чином, беручи до уваги те, що позивачкою було надано документи про особливий характер роботи чи умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії (матеріали атестації робочого місця), суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідач протиправно не врахував вказані спірні періоди роботи позивачки до її пільгового стажу за Списком №2.
За наведеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 у справі № 420/27723/25 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик