Єдиний унікальний номер 727/14446/25 
Номер провадження 2/725/4174/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі:
головуючого судді Стоцька Л. А. 
за участю секретаря: Соболевської А.В., 
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» про розірвання договору підряду,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про про розірвання договору підряду.
В обґрунтування позову зазначив, що між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини», в особі Голови кооперативу Бевзи Галини Сидорівни, яка діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та асоційованим членом кооперативу, ОСОБА_3 , з другої сторони, укладено Договір № 7/3/1Б-К про сплату пайових внесків в ОК «ЖБК «Оазис Буковини» від 20 квітня 2021 року. Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, «ЖБК зобов`язується організувати будівництво багатоквартирного житлового будинку з об`єктами соцкультпобуту по вул. Немирівській в м. Чернівці, здати його в експлуатацію, передати квартиру обумовлену даним Договором Учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок, та в подальшому організувати обслуговування будинку». Згідно з пунктом 1.2. «Квартира може бути передана Учаснику лише за умови повної та своєчасної оплати пайового внеску відповідно до умов даного договору». Відповідно до пункту 2.2. Договору, «вартість будівництва одного квадратного метра квартири на дату укладання Договору становить 11450 гривень 00 копійок, що в еквіваленті на долари США із розрахунку 2800,00 гривень за 100 доларів США дорівнює 408, 93 доларів США. Ціна Договору на момент укладання Договору складає 488342 гривні 50 коп., що в еквіваленті на долари США із розрахунку 2800,00 гривень за 100 доларів США дорівнює 17440 доларів США. Ціна Договору не є остаточною та буде остаточно встановлена ЖБК після здійснення Учасником остаточних розрахунків за Фактичну загальну площу квартири.» Згідно з пунктом 2.3. «Загальна сума пайового внеску на дату укладання договору становить 488342,50 гривні». Згідно з пунктом 2.4. «Учасник здійснює оплату пайового внеску за таким календарним графіком: Кількість кв. м. – 42,65, Сума вартості, грн – 488342,50, Термін оплати – 21.04.2021 р.». На виконання умов Договору, ОСОБА_3 , 21 квітня 2021 року здійснила оплату пайового внеску на рахунок ОК «ЖБК «Оазис Буковини» в розмірі 488 342,50 гривні, що підтверджується Квитанцією № ПН2245274 від 21.04.2021 року. Відповідно до пункту 5.1 Договору «Запланований термін введення Об`єкта будівництва в експлуатацію III квартал 2023 року». Згідно з пунктом 5.2. «Термін встановлений п.5.1. даного Договору може бути продовжений у випадках: 5.2.1. Несвоєчасної або не повної оплати пайових внесків всіма учасниками ЖБК; 5.2.2. Настання форс-мажорних обставин, у порядку, встановленому чинним законодавством України.» Відповідач свої зобов`язання в строк, передбачений пунктом 5.1 Договору, не виконав, будівництво будинку не розпочав, відповідно до кінця ІІІ кварталу 2023 року його будівництво не завершено та, відповідно, будинок не введено в експлуатацію. Cтаном на день подачі позову на об`єкті не виконано жодних підготовчих та будівельних робіт. Жодних повідомлень про перенесення строків закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію позивачу не надходило. При цьому, сторони не погоджували інших строків завершення будівельних робіт на об`єкті забудови. Через істотне порушення відповідачем умов Договору, ОСОБА_3 позбавлена того, на що очікувала за Договором і на що розраховувала під час його укладення (отримати у власність проінвестований об`єкт нерухомості), фактично залишилася без квартири і без коштів, які вносились згідно умов Договору в рахунок її придбання, внаслідок чого їй спричинено шкоду у розмірі внесених на виконання цього договору коштів у загальному розмірі еквівалентному 17440 доларів США. Крім того, пунктом 3.1.2 Договору № 7/3/1Б-К від 20.04.2021 року визначено, що Учасник має право тільки до запланованого терміну введення будинку в експлуатацію відмовитись від остаточної сплати пайового внеску, шляхом розірвання даного Договору та повернення коштів, що були фактично сплачені за даним Договором, з одночасною сплатою штрафу на користь ЖБК у розмірі 10% від внесеної суми. Повернення коштів Учаснику здійснюється тільки після вступу нового учасника та сплати ним пайового внеску за квартиру, визначену даним договором. ОСОБА_3 вважає пункт 3.1.2 Договору несправедливим, оскільки його положення погіршують становище покупця та суперечать вимогам чинного в Україні законодавства, а тому просить визнати вказаний пункт Договору недійсним. У зв`язку із порушенням відповідачем умов договору, ОСОБА_3 має право на розірвання договору в односторонньому порядку, і не повинна отримувати згоду від іншої сторони договору на його розірвання, сплачувати штраф у розмірі 10% від внесеної суми та не повинна очікувати повернення сплачених коштів після наступної реалізації об`єкта нерухомості іншому покупцю, оскільки жодна третя особа не буде зацікавлена придбати об`єкт нерухомості у проблемному об`єкті будівництва, що свідчить про відсутність перспектив отримати кошти назад у свою власність. Відповідно до пункту 6.4 Договору «за порушення строків передачі квартири Учаснику ЖБК сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день». Запланований термін введення Об`єкта будівництва в експлуатацію ІІІ квартал 2023 року, тобто в один із місяців: липень, серпень, вересень. Зважаючи на те, що в жоден із цих місяців Об`єкт будівництва не був введений в експлуатацію можемо вважати, що пеня розпочала нараховуватись із 1 жовтня 2023 року і станом на день подачі позову, 12 листопада 2025 року (774 дні) складає 377 977,09 грн (триста сімдесят сім тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 9 копійок (формула розрахунку пені: Пеня = Сума боргу?0,1%?Кількість днів; пеня за один день: 488342,50? 0,001=488,34грн; пеня за 774 дні: 488,34?766=377 977,09 грн) Окрім матеріальної шкоди ОСОБА_3 було завдано і моральну шкоду неправомірними діями ОК «ЖБК «Оазис Буковини». Так, у зв`язку з невиконанням ОК «ЖБК «Оазис Буковини» своїх обов`язків за договором, ОСОБА_3 втратила можливість отримати у власність житло, яке мало би бути збудовано до кінця 2023 року, більше того вона також залишилась і без коштів, за які б могла придбати інше житло або використати в інших особистих цілях. Крім того, у ОСОБА_3 виникли чималі життєві та матеріальні труднощі, сильні душевні переживання, та стрес. Вона зазнає глибоких моральних переживань, перебуває у напруженому психічному стані, внаслідок чого у неї часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, почуття розпачу та беззахисності, порушився сон, нормальні життєві зв`язки, звичний ритм життя. Указаний стан супроводжують часті головні болі. ОСОБА_3 вимушена вживати додаткових зусиль щодо захисту порушеного права, звертатися до адвокатів з метою захисту своїх прав у судовому порядку. Тому, просить суд стягнути із ОК «ЖБК «Оазис Буковини» 50000,00 гривень моральної шкоди. Отже, загальна сума коштів, яку Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» зобов`язані сплатити на користь ОСОБА_3 складає 916 319,59 гривні (488342,50 – сума боргу, 377 977,09 – пеня, 50000, 00 – моральна шкода).
Станом на день подачі позовної заяви підготовчі та будівельні роботи на об`єкті будівництва, передбачені Договором № 7/3/1Б-К про сплату пайових внесків в ОК «ЖБК «Оазис Буковини» від 20 квітня 2021 року, укладеного між ОК «ЖБК «Оазис Буковини» та ОСОБА_3 , не розпочаті та введення в експлуатацію будинку в обумовлені Договором строки не було здійснено, що свідчить про істотне порушення Відповідачем умов укладеного Договору з ОСОБА_3 .
Відповідно до пункту 6.4 Договору «за порушення строків передачі квартири Учаснику ЖБК сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день». Об`єкт будівництва не введений в експлуатацію та не переданий Учаснику в запланований термін - ІІІ квартал 2023 року, тому станом на день подачі позову, 12 листопада 2025 року пеня, яку ОК «ЖБК «Оазис Буковини» має сплатити ОСОБА_3 складає 377 977,09 грн (триста сімдесят сім тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 9 копійок (формула розрахунку пені: Пеня = Сума боргу?0,1%?Кількість днів; пеня за один день: 488342,50?0,001=488,34грн; пеня за 774 днів: 488,34?766=377 977,09 грн), детальний розрахунок за кожен місяць додається (розрахунок пені – Додаток №4).
У поданому відзиві представник відповідача не заперечувала проти розірвання договору, однак в решті позовних вимог просила відмовити, посилаючись на їх необґрунтованость та передчасність. 
У додаткових поясненнях представник позивача зазначив, що існує істотне порушення Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Оазис Буковини» умов Договору № 7/3/1Б-К про сплату пайових внесків в ОК «ЖБК «Оазис Буковини» від 20 квітня 2021 року та наявність підстав для його розірвання.
Також, несправедливим є зміст пункту 3.1.2 Договору № 7/3/1Б-К від 20.04.2021 року, де визначено, що Учасник має право тільки до запланованого терміну введення будинку в експлуатацію відмовитись від остаточної сплати пайового внеску, шляхом розірвання даного Договору та повернення коштів, що були фактично сплачені за даним Договором, з одночасною сплатою штрафу на користь ЖБК у розмірі 10% від внесеної суми. Повернення коштів Учаснику здійснюється тільки після вступу нового учасника та сплати ним пайового внеску за квартиру, визначену даним договором.
Пунктом 5.1 Договору визначено конкретний строк введення будинку в експлуатацію – ІІІ квартал 2023 року. Після введення будинку в експлуатацію Договором не передбачено будь-яких додаткових умов або строків, які б відкладали передання квартири. Отже, передання квартири є похідним та логічно невід`ємним від введення будинку в експлуатацію. Не введення будинку в експлуатацію фактично унеможливлює й подальше набуття позивачем права власності на проінвестоване нею житло відповідно до її майнових прав. ОСОБА_3 виконала покладені на неї обов`язки за Договором № 7/3/1Б-К, здійснила оплату пайового внеску на рахунок ОК «ЖБК «Оазис Буковини» в розмірі 488342,50 (чотириста вісімдесят вісім тисяч триста сорок дві) гривні, 50 коп., що в еквіваленті на долари США із розрахунку 2800,00 гривень за 100 доларів США дорівнює 17440 доларів США, у строк передбачений календарним графіком.
За 5 років сума внесених коштів Позивачем зазнала впливу інфляції. Позивач не отримала очікуваного результату за здійснення своєї інвестиції. В даний час не має можливості придбати житло, змушена в судовому порядку вимагати справедливості через недобросовісні дії Відповідача. Тому ОСОБА_3 має право на компенсацію за невиконання Відповідачем передбачених Договором умов.
Згідно Постанови ВС від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. Отже, листи Торгово-промислової палати України (ТПП) не самі по собі не звільняють від відповідальності; вони слугують лише загальним підтвердженням факту війни як обставини непереборної сили. Для звільнення від відповідальності потрібен індивідуальний сертифікат, що доводить прямий зв`язок форс-мажору з неможливістю виконання конкретного зобов`язання, підтверджуючи це окремо по кожному договору. Відповідач не довів належним чином причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором (війною) та неможливістю виконання конкретного договору.
Внаслідок неналежного виконання ОК «ЖБК «Оазис Буковини» умов договору, Позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях через стрес, який вона вочевидь перенесла внаслідок позбавлення можливості отримати проінвестоване нею житло.
Внаслідок дій Відповідача, ОСОБА_3 протягом тривалого часу позбавлена можливості отримати у власність майно за яке вона заплатила значну суму, позбавлена можливості ним користуватися та проживати у ньому, більше того позбавлена можливості повернути повну суму переданих Відповідачу коштів, втратила можливість використати їх у інший спосіб, крім того, з 2021 року по 2025 рік кошти у сумі 488 342,50 гривень, які були еквівалентні 17440 доларів США, значно знецінились.
У судовому засіданні представник позивача підтримав поданий позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на його необґрунтованість. 
Суд, заслухавши думки та доводи сторін, дослідивши наявні матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
За приписами частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини», в особі Голови кооперативу Бевзи Галини Сидорівни, яка діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та асоційованим членом кооперативу, ОСОБА_3 , з другої сторони, укладено Договір № 7/3/1Б-К про сплату пайових внесків в ОК «ЖБК «Оазис Буковини» від 20 квітня 2021 року. (а.с.9-11)
Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, «ЖБК зобов`язується організувати будівництво багатоквартирного житлового будинку з об`єктами соцкультпобуту по вул. Немирівській в м. Чернівці, здати його в експлуатацію, передати квартиру обумовлену даним Договором Учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок, та в подальшому організувати обслуговування будинку». Згідно з пунктом 1.2. «Квартира може бути передана Учаснику лише за умови повної та своєчасної оплати пайового внеску відповідно до умов даного договору». Відповідно до пункту 2.2. Договору, «вартість будівництва одного квадратного метра квартири на дату укладання Договору становить 11450 гривень 00 копійок, що в еквіваленті на долари США із розрахунку 2800,00 гривень за 100 доларів США дорівнює 408,93 доларів США. Ціна Договору на момент укладання Договору складає 488342,50 гривні, 50 коп., що в еквіваленті на долари США із розрахунку 2800,00 гривень за 100 доларів США дорівнює 17440 доларів США. Ціна Договору не є остаточною та буде остаточно встановлена ЖБК після здійснення Учасником остаточних розрахунків за Фактичну загальну площу квартири.» Згідно з пунктом 2.3. «Загальна сума пайового внеску на дату укладання договору становить 488342,5 гривні, 50 коп.». Згідно з пунктом 2.4. «Учасник здійснює оплату пайового внеску за таким календарним графіком: Кількість кв. м. – 42,65, Сума вартості, грн – 488342,50, Термін оплати – 21.04.2021 р.». 
На виконання умов Договору, ОСОБА_3 , 21 квітня 2021 року здійснила оплату пайового внеску на рахунок ОК «ЖБК «Оазис Буковини» в розмірі 488342,50 гривні, 50 коп., що підтверджується Квитанцією № ПН2245274 від 21.04.2021 року (а.с.12).
Відповідно до пункту 5.1 Договору «Запланований термін введення Об?єкта будівництва в експлуатацію III квартал 2023 року.» Згідно з пунктом 5.2. «Термін встановлений п.5.1. даного Договору може бути продовжений у випадках: 5.2.1. Несвоєчасної або не повної оплати пайових внесків всіма учасниками ЖБК; 5.2.2. Настання форс-мажорних обставин, у порядку, встановленому чинним законодавством України.»
З приводу позовної вимоги про визнання недійсним п. 3.1.2. Договору № 7/3/1Б-К від 20 квітня 2021року суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦК України однією з загальних засад цивільного судочинства є свобода договору. 
Принцип свободи договору закріплено у ст. 6 ЦК України, якою передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. 
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховний Суд від 30 вересня 2020 року у справі № 559/1605/18: «Тлумачення пункту 3 статті 3, статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових. Зокрема, свобода укладання договору; у виборі контрагента, виду договору, визначенні умов договору, форми договору. При реалізації принципу свободи договору слід враховувати вимоги ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Тобто законодавець, закріплюючи принцип свободи договору, встановив і його обмеження. Причому останні є одночасно й межами саморегулювання. Вони передбачені в абзаці 2 частини третьої статті 6 ЦК України, згідно з якою сторони не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства в разі існування однієї з таких підстав: наявності в акті цивільного законодавства прямої вказівки про неможливість сторін відступати від його імперативного положення (наприклад, згідно частини п`ятої статті 576 ЦК України предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких заборонена законом); якщо зі змісту акту цивільного законодавства випливає обов`язковість його положень, яка може мати вигляд вказівки в акті цивільного законодавства на нікчемний характер відступу від його положень, або виражатися за допомогою інших правових засобів (наприклад, таким буде припис абзацу 2 частини першої статті 739 ЦК України, що умова договору, відповідно до якої платник безстрокової ренти не може відмовитися від договору ренти, є нікчемною); якщо це випливає із суті відносин між сторонами. Ця підстава не є логічним закінченням абзацу 2 частини третьої статті 6 ЦК. Такі міркування зумовлені тим, що стаття 6 ЦК України присвячена регулюванню співвідношення актів цивільного законодавства й договору, а не їх кореляції із сутністю відносин між сторонами. Адже сутність цих відносин полягає в їх договірному характері. Тому її застосовування фактично можливе тільки за наявності будь-якої з двох попередніх підстав, тобто прямої вказівки, або ж якщо обов`язковість положень акту цивільного законодавства слідує з його змісту.» 
Так, посилаючись на недійсність п. 3.1.2. Договору, позивачем не зазначено якій саме імперативній нормі чинного законодавства суперечить вказаний пункт правочину. Визначаючи строки та порядок повернення грошових коштів, внесених Позивачкою, як членом кооперативу, у разі розірвання договору, сторони самостійно та добровільно, не відступаючи від чинних законодавчих приписів, врегулювали такі умови договору.
Окрім того, ч. 1 ст. 215, ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України визначено підстави недійсності правочинів, відповідно до яких правочин або його частина є недійсним, у разі недодерження, в момент його вчинення наступних вимог: 1) зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 5) Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
У подані позовній заяві, Позивачка не вказує на наявність жодної із вищевказаних підстав, обґрунтовуючи, натомість, позовну вимогу про визнання недійсним по 3.1.2. Договору № 7/3/1Б-К його несправедливістю. 
Правовою підставою визнання недійсним оскаржуваного пункту договору, як несправедливого, на думку, позивача є ст. 18 ЗУ «Про захисти прав споживачів».
Відповідно до преамбули ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. 
Проте Відповідач не здійснює реалізацію товарів та не надає оплатні послуги, а діє виключно з метою задоволення потреб його членів та правовідносини сторін регулюються ЗУ «Про кооперацію», а отже, на правовідносини сторін не поширюються норми ЗУ «Про захист прав споживачів».
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку у відмові у задоволенні цієї частини позову.
Щодо вимови про розірвання № 7/3/1Б-К від 20.04.2021 року.
Так, 20 квітня 2021року між столронами укладено вищезазначений Договір № 7/3/1Б-К.
Пунктом 1.1 цього Договору передбачено, що за цим договором Відповідач зобов`язується організувати будівництво багатоквартирного житлового будинку з об`єктами соцкультпобуту по АДРЕСА_1 , здати його в експлуатацію, передати квартиру обумовлену даним Договором Учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок та в подальшому організувати обслуговування будинку. Таким чином, за своєю правовою природою правовідносини між сторонами є правовідносинами кооперації, які регламентуються Законом України «Про кооперацію». 
Відповідно до ст.5 Закону України «Про кооперацію» законодавство про кооперацію базується на нормах Конституції України і Цивільного кодексу України, цього Закону, інших нормативно-правових актів з питань кооперації. Відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію» кооперативом є юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Обслуговуючим кооперативом є кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. 
Статтею 3 ЗУ «Про кооперацію», визначено, що метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. 
Відповідно до ст.4 ЗУ «Про кооперацію», кооперація базується, зокрема, на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності. 
Згідно ст.4 ЗУ «Про кооперацію» Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність, який повинен містити, зокрема, такі відомості: умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього; права і обов`язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати; форми участі членів кооперативу в його діяльності; порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу; порядок розподілу його доходу та покриття збитків; умови і порядок повернення паю. 
Відповідно до п.1.1. та 1.2 Статут ОК «ЖБК Оазис Буковини» кооператив створюється та діє у відповідності до Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про кооперацію», на підставі рішення установчих зборів, на добровільних засадах на основі членства з метою забезпечення житлом та/або нежитловим приміщенням членів Кооперативу і членів їх сімей, шляхом будівництва за власні кошти, а також для наступної експлуатації та управління групи багатоквартирних житлових будинків з підземним паркінгом по вул. Немирівській в м. Чернівці. Кооператив за типом є обслуговуючим, а за напрямом діяльності є житловобудівельним. 
Згідно ст.10 ЗУ «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. 
Стаття 11 ЗУ «Про кооперацію» визначено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. 
Стаття 12 ЗУ «Про кооперацію» визначені основні права та обов`язки члена кооперативу. Зокрема, Закон до основних прав членів кооперативу відносить участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. До основних обов`язків члена кооперативу віднесено: додержання статуту кооперативу;виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. 
Відповідно до положень статті 13 ЗУ «Про кооперацію» однією з підстав припинення членства в кооперативі є добровільний вихід з нього. 
Стаття 2 ЗУ «Про кооперацію» визначає пай як майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. 
Відповідно до ст.21 ЗУ «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. 
Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. 
У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. 
Пунктом 7.1 Розділу 7 Статуту ОК «ЖБК Оазис Буковини» передбачено, що для досягнення мети своєї діяльності Кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: 7.1.1. вступні внески, паї та додаткові паї його членів; 7.1.2. майно, майнові права, тощо добровільно передані Кооперативу його членами; 7.1.3. інші надходження, не заборонені законодавством.
Кооператив є власником земельних ділянок, будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, а також іншого майна, придбаного (отриманого) на підставах, не заборонених законом (пункт 7.2 Статуту). 
Володіння, користування та розпорядження майном Кооперативу здійснюють органи управління Кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом Кооперативу (пункт 7.3 Статуту). 
Для забезпечення статутної діяльності Кооператив у порядку, передбаченому його статутом, формує пайовий, резервний, неподільний та спеціальний фонди (пункт 7.4 Статуту). Пайовий фонд складають паї (у тому числі додаткові) членів Кооперативу (пункт 7.5 Статуту). 
Розділом 8 Статуту ОК «ЖБК Оазис Буковини» визначено умови і порядок повернення паю. 
Згідно п.8.1 Статуту у разі виходу або виключення з Кооперативу член має право на повернення сплаченої частки паю. 
Вихід члена з Кооперативу здійснюється добровільно, на підставі заяви, оригінал якої надається Голові Правління кооперативу. Рішення про вихід члена з Кооперативу приймається загальними зборами членів кооперативу. (пункт 8.2 Статуту). 
Член Кооперативу зобов`язаний протягом 3 робочих днів з моменту прийняття рішення про його вихід (виключення) повернути оригінал Свідоцтва. (пункт 8.3 Статуту).
Пай (частина паю) підлягає поверненню члену Кооперативу протягом 6 (шести) місяців з моменту прийняття рішення про його вихід (виключення), або з моменту повернення ним оригіналу Свідоцтва в залежності від того, яка з цих подій настане пізніше. (пункт 8.4 Статуту). 
Виходячи з вищенаведеного, укладений 20 квітня 2021 року між Позивачем ОК «ЖБК Оазис Буковини» та Відповідачем, яка є асоційованим членом цього кооперативу Договір №7/3/1Б-К про сплату пайових внесків в Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Оазис Буковини» за своїм правовим змістом є договором про порядок встановлення розміру і сплати паю Відповідачем як членом цього кооперативу. Отже, вимога про розірвання Договору № 7/3/1Б-К від 20 квітня 2021 року про сплату пайових внесків в Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Оазис Буковини» за своєю суттю є реалізацією її права на добровільний вихід з членів з Кооперативу. 
Таким чином, враховуючи вищевикладене, в цій частині позов слід задовольнити. 
Щодо вимоги про стягнення сплачених Позивачкою грошових коштів у розмірі 488 342,50грн. судовм встановлено. 
Відповідно до положень пункту 8.4 Статуту пай (частина паю) підлягає поверненню члену Кооперативу протягом 6 (шести) місяців з моменту прийняття рішення про його вихід (виключення), або з моменту повернення ним оригіналу Свідоцтва в залежності від того, яка з цих подій настане пізніше.
Вказана умова Статуту є обґрунтованою та відповідає суті діяльності кооперативу, оскільки в силу специфіки свого правового статусу кооператив не здійснює комерційної діяльності та не має можливості відразу повертати вартість паю вибувшим його членам. Положення ст.21 ЗУ «Про кооперацію» визначають можливість встановлення Статутом кооперативу більш тривалого строку повернення паю. Так відповідно до положень частини 4 ст.21 ЗУ «Про кооперацію» строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. 
Оскільки Статутом визначено строк виконання обов`язку Відповідача по поверненню сплачених Позивачкою грошових коштів (паю), вказана позовна вимога є передчасною, та такою, що не підлягає задоволенюю.
З приводу позовної вимоги позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 377 977,09 грн. , ввжаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України). 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). 
Так, пунктом 6.4. Договору № 7/3/1Б-К визначено відповідальність ЖБК (Відповідача) за порушення строків передачі квартири Учаснику (Позивачці), у вигляді пені, розмірі 0,1% від суми заборгованості, за кожен день прострочення. 
Обґрунтовуючи строк, з якого Позивачка вважає, що у неї виникло право на нарахування та стягнення неустойки, остання посилається на п. 5.1. Договору. Проте, необхідно звернути увагу Суду, на те, що вказаним пунктом 5.1 Договору № 7/3/1Б-К визначений строк введення будинку в експлуатацію – ІІІ квартал 2023р., а не строк, у який Відповідач зобов`язаний передати квартиру Позивачці. 
Відлік строку передачі квартири Учаснику за актом приймання-передачі за Договором № 7/3/1Б-К можливий лише після введення об`єкту в експлуатацію. 
Щодо вимоги позову про стягнення моральної шкоди зазначаю наступне. 
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (висновок викладено у Постанові ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц.) 
Позивачем не надано суду доказів, у чому саме полягає завдана їй моральна шкода та не обґрунтовує належним чином заявленого розміру відшкодування.
Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 509, 549,610,625,627,638,641,651,837,849 ЦК України, ст. ст. 2, 10, 12, 27,175 ЦПК України , суд,-
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» про розірвання договору підряду –задовольнити частково.
Розірвати Договір № 7/3/1Б-К від 20 квітня 2021 року про сплату пайових внесків в ОК «ЖБК «Оазис Буковини», який укладено між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» та ОСОБА_3 .
В іншій частині позову – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення судового рішення.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців     Стоцька Л. А.