ЄУН 337/1192/26
2/337/1228/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

02 квітня 2026 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді – Мурашової Н.А.
за участю секретаря – Туяк О.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», місце знаходження: м. Київ, вул. С.Петлюри, буд.30, до  ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
25.02.2026 позивач АТ «ТАСКОМБАНК» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 20.08.2021між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір №002/11328869-CK_SB про надання кредиту та 06.10.2021 укладено Заяву-договір №002/11900597-SP про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За вказаними договорами банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти, які зобов`язався повернути в повному обсязі в порядку та строки, передбачені вказаними договорами. Однак відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань за вказаними кредитними договорами, у зв`язку з чим станом на 30.09.2025 утворилась заборгованість за кредитним договором 002/11328869-CK_SB від 20.08.2021 в загальному розмірі 16 964,72грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 10 000,00грн., заборгованості за процентами – 6964,72грн., а кредитним договором №002/11900597-SP від 06.10.2021 в загальному розмірі 37 528,77грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 14 329,13грн., заборгованості за процентами – 23 199,64грн.
Просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 54 493,49грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40грн.. 
Ухвалою суду від 26.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подав.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідача на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ст.638,640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Згідно з ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Суд встановив, що 20.08.2021 відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «ТАСКОМБАНК» із заявою-договором №002/11328869-CK_SB на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування.
Підписанням цієї Заяви-договору відповідач акцептував Публічну пропозицію Банку, яка розміщена на його веб-сайті, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов Договору.
Відповідно до Заяви-договори №002/11328869-CK_SB від 20.08.2021 відповідачу відкрито поточний банківський рахунок НОМЕР_1 , на який встановлений кредитний ліміт 10 000,00грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 43,96% річних, строком на 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації.
Згідно з випискою з банківського рахунку та розрахунком заборгованості за кредитним договором №002/11328869-CK_SB від 20.08.2021 станом на 30.09.2025 заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 16 964,72грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 10 000,00грн., заборгованості за процентами – 6964,72грн.
Крім того, згідно з довідкою уповноваженої особи позивача без номера та дати ОСОБА_1 з 06.10.2021 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_2 , який відкритий за Заявою-анкетою892184 з номером кредитного договору №002/11900597-SP від 06.10.2021, № картки НОМЕР_3 , відкрито в АТ «ТАСКОМБАНК».
Згідно з випискою з банківського рахунку та розрахунком заборгованості за кредитним договором №002/11900597-SP від 06.10.2021 станом на 30.09.2025 заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 37 528,77грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 14 329,13грн., заборгованості за процентами – 23 199,64грн.
Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення, суд також враховує висновки Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п.32-41 Висновку №11 (2008)), згідно з якими звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до усталеної позиції Європейського суду з прав людини, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. 
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст.215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається.
В цій справі суд вважає встановленим та доведеним, що АТ «ТАСКОМБАНК» (кредитор) та відповідач  ОСОБА_1 (позичальник),діючи вільно, на власний розсуд, уклали 20.08.2021 кредитний договір №002/11328869-CK_SB, відповідно до якого відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 10 000,00грн. на строк 12 місяців з подальшою автоматичною пролонгацією цього строку, зі сплатою процентів за користування ними в порядку та строки, визначені в договорі.
Вказаний кредитний договір є договором приєднання, оформлений письмовим документом і підписаний сторонами в передбачений чинним законодавством спосіб, зокрема, особисто позичальником/відповідачем ОСОБА_1 .
Жодних обставин, які б вказували на нікчемність (недійсність) вказаного кредитного договору, судом не встановлено, його правомірність відповідачем не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. 
В даному випадку Банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок. Однак відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, належним чином не виконував свого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у зв`язку з чим станом на 30.09.2025 утворилась заборгованість в загальному розмірі 16 964,72грн, стягнення якої позивач має права вимагати в судовому порядку.
Вказані обставини достовірно підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами – Заявою-договором, випискою з банківського рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом, а також розрахунком заборгованості, який є повним, чітким, об`єктивним, узгоджується з умова кредитного договору та випискою з банківського рахунку. Вказані докази суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення цього рішення, підстав сумніватись в їх достовірності у суду немає.
Таким чином, заборгованість за кредитним договором №002/11328869-CK_SB від 20.08.2021 підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в повному обсязі.
Крім того, в цій справі позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №002/11900597-SP від 06.10.2021 в загальному розмірі 37528,77грн. 
Разом з тим, позивач в належний процесуальний спосіб не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання вказаного кредитного договору, враховуючи, що такий договір є укладеним з моменту надання домовленості сторін письмової форми і відповідно його підписання. Укладання кредитного договору в письмовій формі є обов`язковою умовою його чинності. 
Однак, позивач не додав до позовної заяви відповідного письмового документа на підтвердження досягнення між сторонами домовленості щодо істотних умов кредитного договору, а саме заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11900597-SP від 06.10.2021.
В даному випадку на підтвердження позовних вимог в цій частині позивач надав суду довідку про відкриття поточного рахунку за вказаним кредитним договором, виписку з банківського рахунку та розрахунок заборгованості за період з 06.10.2021 до 30.09.2025. 
Беручи до уваги, що укладання кредитного договору та його чинність не пов`язуються з моментом передання кредитних коштів позичальнику, виписка з банківського рахунку та розрахунок заборгованості не можуть вважатися належними доказами укладання кредитного договору на визначених сторонами умовах. 
Вказані документи, на думку суду, доводять лише факт надання Банком певних послуг, отримання відповідачем банківської картки та користування нею, тобто фактично розмір заборгованості, яка може бути стягнута судом за умови доведення підстав виникнення між сторонами відповідних договірних відносин іншими належними та допустимими доказами.
Таким чином, враховуючи вищевказане, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №002/11900597-SP від 06.10.2021  в загальному розмірі 37 528,77грн., у зв`язку з чим в цій частині позовних слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, позов АТ «ТАСКОМБАНК» слід задовольнити частково.
Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 16 964,72грн. або 31,13% від первісно заявлених вимог на суму 54493,49грн. (16 964,72грн. х 100% / 54 493,49грн) витрати по сплаті судового збору в сумі 828,81грн (2662,40грн х 31,13% / 100%). 
Керуючись ст.3,6,11,15,16,207,525-530,610,611,626-629, 638,640,1049,1050,1054,1055,1056-1 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», ЄДРПОУ 09806443, місце знаходження: м. Київ, вул. С.Петлюри, буд.30, заборгованість за кредитним договором №002/11328869-CK_SB від 20.08.2021 в загальному розмірі 16 964,72грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 828,81рн., усього 17 786,53грн. (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 53 копійки).
В іншій частині позову – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя    Н.А. Мурашова

02.04.2026