провадження № 2-а/294/24/26
справа № 294/1707/21

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року        м. Чуднів 

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Білери І.В., за участі:
секретаря судових засідань – Івашкевич В.П.,
представника позивача – Кідрука М.О.,
розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Національної поліції в Житомирській області, інспектора СРПП ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта Бабича Є.М., про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, інспектора СРПП ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про скасування постанови серії БАА № 944581 від 03.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 03.11.2021 інспектором СРПП ВП №5 Житомирського РУП ст. лейтенантом Бабичем Є.М. винесено постанову серії БАА №944581 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, 03.11.2021 о 15 год. 10 хв. в м. Чуднів по вул. Героїв Майдану, 134 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перетнув дорожню суцільну горизонтальну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (поворот ліворуч), не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.п.2.1.а, 2.1. б., п.8.5.1 ПДР. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки вказаних порушень він не здійснював, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб 03.11.2021 мав при собі та не відмовлявся їх пред`являти. Крім того, позивач зазначає, що він не був зупинений працівниками поліції, а коли ті підійшли до нього, то стояв припаркований біля місця роботи по вул. Соборній, 1 в м. Чуднів. 
Відповідач ГУНП в Житомирській області до суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на правомірність так законність спірної постанови, дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також наявність достатніх доказів, що підтверджуються факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч.1 ст. 122 КУпАП.Розгляд справи просив проводити за відсутності представника ГУНП в Житомирській області.
Ухвалою суду від 27.01.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи на 19.03.2026. 
19.03.2026 в судовому засіданні представник позивача - адвокат Кідрук М.М. позовні вимоги позивача підтримав та вказав, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, був на роботі, коли вийшов з приміщення, до нього підійшли працівники поліції і сказали, що він порушив ПДР. На вимогу позивача про надання доказів, працівники поліції нічого не надали, протокол складали у відсутності позивача. Також на підтвердження вчинення позивачем даного правопорушення працівниками поліції не надано відеозапис та відсутні свідки, які б могли підтвердити факт вчинення такого правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Суд при вирішенні справи відповідно до ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Реалізуючи свої повноваження у сфері безпеки дорожнього руху, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. 
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням доказів, які були покладені в основу рішення, з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій та порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.
Згідно ч. 3 ст. 79 КАС України, відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.
Як вбачається з відзиву ГУНП в Житомирській області, будь - яких доказів на обґрунтування правомірності оспорюваної постанови відповідачем подано не було, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів.
Так, згідно постанови від 03.11.2021 серії БАА № 944581 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн за те, що він 03.11.2021 о 15 год 10 хв в м. Чуднів по вул. Героїв Майдану, 134, керуючи транспортним засобом перетнув дорожню суцільну горизонтальну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, (поворот ліворуч), не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, те реєстраційний документ на ТЗ, чим порушив ПДР п.п. 2.1.а., 2.1.б. та п.8.5.1.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, КУпАП, Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.
Розділювальна смуга - виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини. Розділювальна смуга не призначена для руху або стоянки транспортних засобів. За наявності на розділювальній смузі тротуару по ньому дозволяється рух пішоходів.
Відповідно до п.п. 8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил. 
Відповідно до п.1.1. розділу 34 ПДР України (вузька суцільна лінія)- поділяє транспортні потоки протилежних напрямів на дорогах з двома чи трьома смугами руху в обох напрямах, позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено.
Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Відповідно до п.2.1 «а», «б» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії , реєстраційний документ на транспортний засіб , чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України .
За приписами п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Як з`ясовано судом, факт вчинення позивачем правопорушення перетину суцільної лінії дорожньої розмітки та відмови позивача пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №944581 від 03.11.2021, будь - яких інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 122 та ч.1 ст.126 КУпАП, відповідачем суду не подано. 
При цьому, у самій постанові серії БАА №944581 від 03.11.2021 вказано, що до постанови додається відеофіксація.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» ,поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пунктів 8.5.1, 2.1. а. та 2.1.б. ПДР відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, або вказати свідків, які могли б підтвердити факт вчинення ОСОБА_2 вказаного вище правопорушення, чого зроблено не було.
Таким чином, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи не здобуто.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
З огляду на встановлені судом обставини суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст.126 КУпАП, а тому позовні вимоги до ГУНП в Житомирській області є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до другого відповідача - інспектора СРПП ВП № 5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, зважаючи на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Частиною 1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією, 2) територіальні органи поліції.
У відповідності до ч. 1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.
Інспектор реагування патрульної поліції діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки дорожнього руху.
Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний державний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, а не особа, яка перебуває з цим органом в трудових відносинах і від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
За таких умов суд дійшов висновку про часткове задоволення позову до співвідповідача ГУНП в Житомирській області та про відмову в задоволенні позову до інших відповідачів. 
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем у справі сплачено судовий збір у розмірі 454 грн.
Зважаючи на викладене, за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454 грн.
Керуючись ст.ст.72-77, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, ЄДРПОУ 40108625) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.
Скасувати постанову серії БАА № 944581 від 03.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В задоволенні позову до інспектора СРПП ВП № 5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Бабича Євгена Миколайовича відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Житомирській області судові витрати у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина БІЛЕРА