Справа № 357/14021/25
Провадження № 2/357/1921/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя – Цукуров В.П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості –
В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. 
У вересні 2025 року позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.
09.03.2021 року між Відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» було укладено кредитний договір № 3213699, згідно з умовами якого Відповідач отримав 15000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. 
Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №3213699 від 09.03.2021 р.) повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено. 
ТОВ «МІЛОАН» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 
Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору № 3213699 від 09.03.2021 року, Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. 
П. 7.1. Кредитного договору № 3213699 від 09.03.2021 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТОВ «МІЛОАН» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Підтвердженням добровільного укладення Відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 3213699 позичальника від 09.03.2021 року, що заповнена Відповідачем. 
02.07.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021 року. 
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №3213699 від 09.03.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та Відповідачем. 
Сума заборгованості Відповідача становить 47590,24 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021 року. З них: 
1. прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 12825 грн. 
2. прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 34765,24 грн. 
3. прострочена заборгованість за комісією становить – 0 грн. 
Позивачем Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 20911134/451 від 15.07.2025 року.
Оскільки Відповідач кошти не повертає, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №3213699 від 09.03.2021 року, в сумі 47590,24 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень.

Рух справи.
13.10.2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Постановлено здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи в змішаній (паперовій та електронній) формі (а.с.21-22).
17.11.2025 року до канцелярії суду Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому остання проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначила, що матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання нею кредитних коштів (а.с. 39-43).
26.11.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив на позовну заяву представник Позивача заявив клопотання про витребування доказів, у якому останній просив суд витребувати у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо перерахування 09.03.2021 року первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 15000,00 гривень згідно з платіжним дорученням №41188313 від 09.03.2021 року (а.с. 46-55).
11.02.2026 року ухвалою суду витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо перерахування 09.03.2021 року первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошових коштів в розмірі 15000,00 гривень згідно з платіжним дорученням №41188313 від 09.03.2021 року (а.с. 34).
17.03.2026 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшов лист №БТ/Е-8215 від 17.03.2026 року, у якому зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у Банку відсутні рахунки, тому Банк не може підтвердити інформацію щодо перерахування 09.03.2021 року первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошових коштів в розмірі 15000,00 гривень згідно з платіжним дорученням №41188313 (а.с. 61).
У судові засідання сторони/їхні представники не з`явилися, представник Позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

2. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
На підтвердження факту наявності у Відповідача кредитної заборгованості Позивачем наведено суду наступні обставини.
09.03.2021 року між Відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» було укладено кредитний договір № 3213699, згідно з умовами якого Відповідач отримав 15000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. 
Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №3213699 від 09.03.2021 р.) повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено. 
ТОВ «МІЛОАН» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 
Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору № 3213699 від 09.03.2021 року, Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. 
П. 7.1. Кредитного договору № 3213699 від 09.03.2021 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТОВ «МІЛОАН» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Підтвердженням добровільного укладення Відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 3213699 позичальника від 09.03.2021 року, що заповнена Відповідачем. 
02.07.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021 року. 
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №3213699 від 09.03.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та Відповідачем. 
Сума заборгованості Відповідача становить 47590,24 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021 року. З них: 
1. прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 12825 грн. 
2. прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 34765,24 грн. 
3. прострочена заборгованість за комісією становить – 0 грн. 
Позивачем Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 20911134/451 від 15.07.2025 року.
17.03.2026 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшов лист №БТ/Е-8215 від 17.03.2026 року, у якому зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у Банку відсутні рахунки, тому Банк не може підтвердити інформацію щодо перерахування 09.03.2021 року первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошових коштів в розмірі 15000,00 гривень згідно з платіжним дорученням №41188313 (а.с. 61).
Інші документи, які б підтверджували перерахування коштів на рахунок Відповідача та документи, які б підтверджували рух коштів по рахункам Відповідача у матеріалах справи відсутні.

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.
Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17).
Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.
10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Відповідачем не надано документи, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів, а також відсутні документи, які б підтверджували надання банком послуг з обслуговування та повернення кредиту.

Висновки суду. 
Наявні у матеріалах справи копії документів не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження переказу кредитних коштів Відповідачу ТОВ «МІЛОАН» (первісним кредитором) у межах кредитного договору № 3213699 від 09.03.2021 року.
Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, можуть бути первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, вбачається, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 (далі - Положення) передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Відповідно до п. 46 Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті.
У відповіді на відзив на позовну заяву представник Позивача заявив клопотання про витребування доказів, у якому останній просив суд витребувати у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо перерахування 09.03.2021 року первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 15000,00 гривень згідно з платіжним дорученням №41188313 від 09.03.2021 року (а.с. 46-55).
11.02.2026 року ухвалою суду витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо перерахування 09.03.2021 року первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошових коштів в розмірі 15000,00 гривень згідно з платіжним дорученням №41188313 від 09.03.2021 року (а.с. 34).
17.03.2026 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшов лист №БТ/Е-8215 від 17.03.2026 року, у якому зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у Банку відсутні рахунки, тому Банк не може підтвердити інформацію щодо перерахування 09.03.2021 року первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошових коштів в розмірі 15000,00 гривень згідно з платіжним дорученням №41188313 (а.с. 61).
З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц, вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що доводи Позивача про видачу кредитних коштів Відповідачу в рамках договору про надання споживчого кредиту є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з їхньою недоведеністю.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами та витребуваних судом доказів.

Судові витрати. 
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору необхідно залишити за Позивачем.

3. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :
У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», місцезнаходження: вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, місто Львів, 79018. Код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 14.04.2026 року. 

Суддя 	В. П. Цукуров