ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 671/1593/25
Провадження № 22-ц/820/679/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
 
суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І., 
секретар судового засідання Плінська І.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області в складі судді Ніколової С.В. від 03 листопада 2025 року. 
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал», звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 27.06.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №747351209 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV66SY7. Перед укладенням кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет здійснив послідовний алгоритм (порядок) дій. Сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. 
Кредитор виконав свій обов`язок та 27.06.2023 року перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк-провайдер грошові кошти у розмірі 20900 грн. на його банківську карту НОМЕР_1, яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Відповідач взяті на себе зобов`язання належно не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. 
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу №28/1118-01 підписали реєстр прав вимоги №269 від 30.01.2024 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.
31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на виконання договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 року підписали реєстр прав вимоги №1 від 31.07.2024 до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, за яким ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.
04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, за яким позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників від 04.06.2025 року за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 99783,68 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року. 
Тому позивач просив стягнути з відповідача 99783,68 грн. заборгованості за кредитним договором №747351209 від 27.06.2023 року, 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 03 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №747351209 від 27.06.2023 року в розмірі 99783,68 грн., з яких: 20821,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 78961,70 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 2422,40 грн. - судового збору, 4000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду в частині стягнених відсотків та стягнути з нього 26949,80 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких 20821,98 грн. тіла кредиту, 6127,82 грн. несплачених відсотків. Вважає, що суд першої інстанції помилково не застосував до вказаних правовідносин ч. 5 ст. 8, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» в редакції від 24 грудня 2023 року, якими обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, що не може перевищувати протягом перших 120 днів з 24.12.2023 року - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. 
Проте ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» з 24.12.2023 року продовжували нараховувати проценти за більшою ставкою, ніж передбачено законом. 
Тому умова пункту 8.4 Договору кредитної лінії від 27.06.2023 року №747351209, яка визначає денну процентну ставку в розмірі 2,98 %, тобто з перевищенням передбаченої ЗУ «Про споживче кредитування» максимальної ставки в день, є нікчемною в силу ч. 5 ст. 12 вказаного Закону з 24.12.2023 року.
З врахуванням нікчемності пункту 8.4 Договору, проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період.
За період з 27.06.2023 року по 24.11.2023 року всі відсотки були сплачені. Залишок по несплачених відсотках становив 5122,20 грн., у зв`язку з чим дисконтний період припинено. Тому з 25.12.2023 року по 21.04.2024 року проценти слід нараховувати на рівні облікової ставки НБУ. 

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду слід змінити. 

Так, судом встановлено, що 27.06.2023 року ОСОБА_1 подав до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит, зазначивши в ній номер своєї банківської картки № НОМЕР_1, на яку просив перерахувати кредитні кошти в сумі 20900 грн. на строк 30 днів.
27.06. 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 747351209, який відповідач підписав електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV66SY7, що був надісланий позичальнику на його номер телефону НОМЕР_2 .
Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 20900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до п.п. 2.2.-2.5 договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 20900 грн. 27.06.2023 року. Другий та решта траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим договором. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії договору.
Відповідно до п. 7.4. договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.
Згідно паспорту кредиту продукту продукту "Смарт" до договору №747351209 від 27.06.2023 року, тип кредиту - кредитна лінія, сума-ліміт кредиту - 20900 грн., строк кредитування 1857 днів, кредит надається на споживчі цілі, дисконтна процентна ставка - 3,65% -766,5 %, індивідуальна процентна ставка - 383,25% -766,5%, базова процентна ставка - 766,5%, після закінчення дисконтного періоду -1087,7%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 25038,20 грн., реальна річна процентна ставка - 800,65 %.
27.06.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через надавача платіжних послуг - АТ «Приват Банк» перерахувало грошові кошти в сумі 20900 грн. на банківську карту ОСОБА_1 № НОМЕР_1. Згідно виписки про рух коштів по банківському рахунку в АТ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_1 , 27.06.2021 року на його картку надійшли кошти в розмірі 20900 грн.
Станом на 30.01.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 48902,68 грн., з яких 20821,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 28080,70 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. ОСОБА_1 частково сплатив заборгованість на загальну суму 33300 грн., з яких на погашення заборгованості по тілу кредиту зараховано 78,02 грн., на погашення заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом кредиту зараховано 33221,98 грн.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. В період з 28.11.2019 року до 31.12.2024 року сторонами укладено ряд додаткових угод, якими продовжено строк дії договору до 31.12.2024 року.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 підписали реєстр прав вимоги № 269 від 30.01.2024 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
Згідно розрахунку ТОВ «Таліон Плюс», станом на 31.07.2024 року заборгованість відповідача по кредитному договору №747351209 від 27.06.2023 року становила 99783,68 грн., з яких 20821,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 78961,70 грн. - заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом.
31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на виконання договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року підписали реєстр прав вимоги №1 від 31.07.2024 до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.
04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, за яким до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №747351209 від 27.06.2023 року на загальну суму 99783,68 грн.
Згідно розрахунку позивача станом на 25.06.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 99783,68 грн., з яких 20821,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 78961,70 грн. - заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з врахуванням доведеності факту укладення вказаного кредитного договору відповідачем, невиконання ним своїх зобов`язань щодо повернення отриманих коштів та наявність у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за вказаними кредитним договором, стягненню підлягає заборгованість в сумі 99783,68 грн. 
Проте з цим висновком не можна погодитися в повному обсязі, зважаючи на таке. 

Так, згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За статтею 12 цього Закону  якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Суд першої інстанції правильно констатував, що 27.06.2023 року відповідачем ОСОБА_1 укладено з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір №747351209 в електронній формі і кредитор перерахував кошти в сумі 20900 грн. на платіжну картку відповідача. 
Згідно з п. 7.1. кредитного договору №747351209 від 27.06.2023 року рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами - 27.07.2023 року, тобто, 30 днів від дати отримання першого траншу.
За пунктом 8.4 кредитного договору якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування, сплачуються проценти за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,98 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.

Доводи апеляційної скарги про помилкове незастосування до вказаних правовідносин ч. 5 ст. 8, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» (далі - Закон №1734-VIII) щодо обмеження денної процентної ставки є безпідставними. 
Так, відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону №1734-VIII денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону №1734-VIII для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

За ч. 5 ст. 8 Закону №1734-VIII максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону №1734-VIII умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 8 Закону №1734-VIII якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Отже, за змістом норми ч. 3 ст. 8 Закону №1734-VIII денна процентна ставка має обчислюватися на основі первісно встановленої процентної ставки (та інших платежів) незалежно від того, що в подальшому вона змінювалася - оскільки діє припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
За наведеного денна процентна ставка за договором №747351209 від 27.06.2023 року складає 0,0089% = (4138,20/25038,20)/1857 х 100%, де загальні витрати за споживчим кредитом становлять 4138,20 грн., загальний розмір кредиту 25038,20 грн., строк кредитування 1857 днів (відповідно до паспорту споживчого кредиту до договору №747351209 від 27.06.2023 року) (а.с. 53-54). 
За таких обставин, доводи апелянта щодо нікчемності пункту договору 8.4 та розрахунку заборгованості за процентами на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період є безпідставними.

Разом з тим, обговорюючи доводи апелянта про несправедливість нарахованих відсотків, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. 
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип добросовісності, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Згідно з пунктом 8.4. кредитного договору після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
За змістом частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).
Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. 
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про сплату відсотків, які є надміру високими, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
З огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Враховуючи наведене, апеляційний суд констатує, що встановлення сторонами договору такого надміру високого розміру процентів (2,98 % на день, що складає 1087,70 % річних) суперечить принципам розумності та добросовісності, має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг, тому нарахована заборгованість по процентах за користування кредитом підлягає зменшенню до розміру тіла кредиту.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 у спорі, що виник з тотожних правовідносин.
Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню 20821,98 грн. заборгованості за тілом кредиту та 20822 грн. заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції на підставі ч.ч.4-6 ст. 137 ЦПК України зменшив розмір витрат позивача на правничу допомогу, що підлягають розподілу, до 4000 грн., тому пропорційно розміру задоволених позовних вимог (41,74 %) на його користь з відповідача підлягає стягненню 1011,10 грн. витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви та 1669,60 грн. витрат на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам (всього - 2680,70 грн.).
З врахуванням часткового задоволення апеляційної скарги (73,63%) підлягає стягненню з позивача на користь відповідача 3344,27 грн. витрат за подачу апеляційної скарги.
Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
З урахуванням ч. 10 ст. 141 ЦПК України слід покласти на ОСОБА_1 обов`язок сплатити на користь ТОВ «Юніт Капітал» різницю понесених судових витрат 663,57 грн. (3344,27- 2680,70), сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину витрат. 

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 03 листопада 2025 року змінити.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10, ЄДРПОУ 43541163) 41643,98 грн. заборгованості за кредитним договором №747351209 від 27.06.2023 року, з яких 20821,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 20822 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10, ЄДРПОУ 43541163) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 663,57 грн. понесених судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 03 квітня 2026 року.

Судді           Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк